Справа № 826/13668/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ганечко О.М., Ісаєнко Ю.А.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Будімперія» до державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «Будімперія» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 лютого 2014 року № , № , податкову вимогу від 11 серпня 2014 року № 1773-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 11 серпня 2014 року № 160/26-57-25-01-10.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.02.2014р. на підставі акта перевірки від 26.02.2014р. № 464/26-57-15-01-20, у зв'язку з порушенням граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, на підставі ст. 126 ПК України, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20% від суми податкового боргу - 75979,15 грн., що становить 15195,83 грн., а також податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10% від суми податкового боргу - 21916,90 грн., що становить 2191,69 грн.

В подальшому, у зв'язку з наявністю у ТОВ «БК «Будімперія» податкового боргу відповідачем винесено та надіслано позивачу податкову вимогу від 11.08.2014р. № 1773-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 11.08.2014р. № 160/26-57-25-01-10.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження існування у позивача суми податкового боргу та підстав виникнення такого боргу, а також доказів на підтвердження складання та надсилання позивачу акту перевірки, який став підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.16.1.3 та пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу;

календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Розділом V Податкового кодексу України передбачений порядок оподаткування податку на додану вартість.

Так, відповідно до ст. 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як зазначено судом першої інстанції, позивач посилається на те, що у нього відсутні будь-які затримки щодо сплати будь-яких податкових зобов'язань, в тому числі щодо сплати податку на додану вартість, а також, що позивачу вказаний у спірних податкових повідомленнях-рішеннях акт перевірки від 26.02.2014р. № 464/26-57-15-01 відповідачем не надавався та не надсилався.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, на виконання цих вимог, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними та допустимими доказами правомірність своїх дій.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження існування у позивача суми податкового боргу у розмірі 91174,98 грн. (75979,15 грн. + 15195,83 грн.) та підстав виникнення такого боргу, а також доказів на підтвердження надсилання позивачу акту перевірки від 26.02.2014р. № 464/26-57-15-01, який став підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень. Крім того, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження існування у позивача суми податкового боргу станом на 10.08.2014р., як зазначено в оскаржуваній податковій вимозі від 11.08.2014р. № 1773-25, у розмірі 26350,32 грн. та підстав виникнення такого боргу.

Відтак, апелянтом не було надано вагомих доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги, а висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають вимогам закону і доводами апеляційної скарги не спростовуються.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ганечко О.М.

Ісаєнко Ю.А.