Справа № 632/3437/14-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 р.Справа № 632/3437/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області на постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2015р. по справі № 632/3437/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання нарахування і виплати недоплаченого щомісячного підвищення до пенсій "дітям війни",

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 23.12.14 звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2015 року частково задоволено позов. Визнано неправомірною бездіяльність та зобов'язано відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 23.06.2014 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням фактично випдачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на неврегульованість на законодавчому рівні механізму та умов виплати допомоги особам, які мають статус "дитина війни", прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм бюджетного законодавства України та ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з приписів п.3 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Позивачем постанова суду першої інстанції не оскаржена.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивач відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни та за приписами ст.6 цього закону має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права надавши перевагу ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" над постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. за № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", як нормативно-правовому акту, що має вищу юридичну силу. Також судом правильно визначено розмір мінімальної пенсії за віком, виходячи із приписів ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки іншими законами такий розмір не врегульовано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до чинної редакції ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% від мінімальної пенсії за віком.

На підставі ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не було визначено жодних обмежень щодо застосування положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" до 03.08.2014 року.

Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набув чинності 03.04.2014 року, яким було внесено зміни до п. 7 Прикінцевих положень Закону України на 2014 рік", на підставі чого Кабінету Міністрів України було надано повноваження вносити пропозиції щодо підвищення соціальних стандартів та їх фінансового забезпечення та вносити пропозиції щодо відновлення обсягів видатків на виконання першочергових соціальних та економічних програм, оскільки зазначеними змінами не було врегульовано питання можливості змінювати державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Натомість, на підставі Закону України від 31.07.2014 року "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набув чинності 03.08.2014 року, "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" були доповнені п. 6-7, за яким було встановлено, що з 1 січня 2014 року норми і положення ст. ст. 5, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Отже, Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 03.08.2014 року було надано повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір доплати до пенсії, передбачений ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджетів на 2014 рік.

При цьому, Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 розтлумачено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Так, п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" (далі - Постанова КМУ від 28 грудня 2011 року № 1381), прийнятої з метою здійснення, починаючи з 2012 року, заходів щодо поетапного до 2015 року підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення, було встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66,43 грн.

На підставі наведеного, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на необхідність застосування до спірних правовідносин положення Постанови КМУ від 28.12.2011 року № 1381 за період з 23.06.2014 року по 02.08.2014 року, а не положення Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки з урахуванням внесених змін у Закон України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", які набули чинності 3 серпня 2014 року, лише починаючи з цієї дати підлягають застосуванню положення Постанови КМУ від 28.12.2011 року № 1381, оскільки вказані зміни до порядку застосування положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" були прийняті пізніше, а тому останні мають пріоритет.

Таким чином, при визначенні розміру доплати до пенсії позивачу за період з 23.06.2014 року по 02.08.2014 року слід керуватися розміром доплати, визначеному ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а починаючи з 03.08.2014 року, слід керуватися розміром підвищення до пенсії, встановленого Постановою КМУ від 28.12.2011 року № 1381.

На час виникнення спірних правовідносин, розмір мінімальної пенсії за віком був визначений ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює розміру, визначеного законом, прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність. При цьому, положення ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причин.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог є законним та обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для його скасування. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області - залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2015р. по справі №632/3437/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді (підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Калиновський В.А.