Справа № 820/19685/14
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 січня 2015 р. № 820/19685/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.,

розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом

Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості
до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, кошти витрачені на матеріальне забезпечення на випадок безробіття за періоди з 14.09.2009 року по 12.06.2010 року у сумі 5167,70 грн. та з 29.08.2014 року по 02.09.2014 року у сумі 88,92 грн., разом 5256,62 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 02.06.2006 року, 07.09.2009 року, 22.08.2014 року ОСОБА_1 звертався до Червонозаводського районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований з відкриттям персональної картки НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4. За його заявами, у яких він зазначає, що не є підприємцем, трудовою діяльністю не займається і пенсію не отримує, йому був наданий статус безробітного і, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності", призначена виплата допомоги по безробіттю на період з 09.06.2006 р. по 03.06.2007 р., 14.09.2009 р. по 08.09.2010 р., з 29.08.2014 р. по 23.08.2015 року відповідно. Разом з тим, відповідач приховав факт реєстрації як фізичної особи-підприємця, а відтак, приховав факт того, що є зайнятою особою в розумінні чинного законодавства і незаконно отримав 5256,62 грн. допомоги. Дана обставина була виявлена під час проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, та зафіксована в акті №272-ФО-П від 14.10.2014 року. У зв'язку зі встановленням факту належності відповідача до категорії зайнятого населення, директором Харківського міського центру зайнятості 15.10.2014р. виданий наказ № 1575 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю", в якому зазначалась сума у загальному розмірі 5256,62 грн., що підлягає поверненню. Однак, до теперішнього часу ОСОБА_1 незаконно отриманні ним кошти державній службі зайнятості не повернув, що слугувало підставою для звернення Центру до суду з даним позовом.

Згідно ч.4 ст.183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Копія ухвали про відкриття скороченого провадження надіслана відповідачеві, конверт з судовою кореспонденцією повернувся до суду із зазначенням пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с.42-46).

Відповідно до приписів статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України "Про зайнятість населення".

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України „Про зайнятість населення", зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Ст. 9 Закону України "Про зайнятість населення" передбачає права особи на соціальний захист у разі настання безробіття.

Отже, держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм виплату в установленому порядку допомоги по безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (ст. 22-23 Закону).

Права, обов'язки та відповідальність у сфері страхування на випадок безробіття визначені в розділі VІІ Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Так, відповідно до ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Як з'ясовано судом, відповідач - ОСОБА_1 був зареєстрований в Червонозаводському районному центрі зайнятості 02.06.2006 р., 07.09.2009 р. та 22.08.2014 р.

У перших двох випадках ОСОБА_1 був знятий з обліку у зв'язку з невідвідуванням центрів зайнятості більш ніж 30 календарних днів без поважних причин.

Наказом від 29.08.2014р. № НТ140829 йому надано статус безробітного і цим же наказом призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу (360 к.д.). (а.с.5).

10.09.2014 р. ОСОБА_1 знятий з обліку в центрі зайнятості відповідно до абз. 2 абз.3 пп.1 п.37 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, а саме: у зв'язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту). (зв. бік а.с.5).

Матеріалами справи доведено, що відповідач отримав в центрі зайнятості матеріальне забезпечення у загальній сумі 5256,62 грн.: за період з 14.09.2009р. по 12.06.2010 р. у сумі 567,70 грн. та з 29.08.2014 р. по 02.09.2014 р. 88,92 грн. (зв бік а.с. 7, 8).

За приписами ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що центром зайнятості у відповідності до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009р. № 7-1/60/62, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 12.03.2009р. за № 2316248, була проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на адресу відповідача - ОСОБА_1, результати якої оформлені актом від 14.10.2014р. №272 ФОП. (а.с. 8-9).

Перевіркою встановлено та зафіксовано в акті перевірки, що ОСОБА_1 на момент отримання статусу безробітного приховав факт реєстрації суб'єктом підприємницької діяльності.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 10-11) 04.09.2014р. до реєстру було внесено запис про включення відомостей про фізичну особу - підприємця ОСОБА_1. Запису про припинення Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 дана довідка не містить. Отже, на дату набуття відповідачем статусу безробітного підприємницька діяльність в установленому законом порядку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не припинялась.

Оскільки ОСОБА_1 на момент реєстрації в центрі зайнятості в установленому законом порядку не припинив підприємницьку діяльність, він не втратив статусу суб'єкта підприємницької діяльності, а відтак був зайнятою особою та не мав права отримувати статус безробітного та матеріальну допомогу як безробітний.

15.10.2014р. з посиланням на вказаний вище акт перевірки, а також на ст.22 Закону України "Про зайнятість населення" Харківським міським центром зайнятості видано наказ №1575 про повернення відповідачем коштів одержаних як допомога по безробіттю. (а.с. 7).

Даний наказ був надісланий позивачем разом з листом - претензією №ХМЦЗ-02-27489 від 16.10.2014р. (а.с. 6) на адресу відповідача.

Доказів оскарження вказаного наказу, а також доказів недостовірності відомостей про наявність статусу підприємця на час набуття правового статусу безробітного, доказів повернення незаконно отриманої суми грошової допомоги по безробіттю, відповідач та його представник до суду не подали.

Отже, відповідач допустив порушення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", бо як підприємець згідно з Законом України "Про зайнятість населення" належав до категорії зайнятого населення, однак при набутті статусу безробітного не сповістив про це відповідний орган державної служби зайнятості населення.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач та його представник належними доказами не довели факту повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 5256,62 грн. або відсутності такого обов'язку у відповідача, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про загальнобов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Законом України "Про зайнятість населення", ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160-163, ст. 167, 186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, кошти витрачених на матеріальне забезпечення на випадок безробіття за періоди з 14.09.2009 року по 12.06.2010 року у сумі 5167,70 грн. та з 29.08.2014 року по 02.09.2014 року у сумі 88,92 грн., разом 5256,62 грн. (п'ять тисяч двісті п'ятдесят шість гривень шістдесят дві копійки).

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Панченко