Справа № 803/49/15-а
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року Справа № 803/49/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Старовижівському районі Волинської області до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Седлище" про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Старовижівському районі Волинської області (далі - УПФУ в Старовижівському районі) звернулося з адміністративним позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Седлище" (далі - СГВК "Седлище") про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за жовтень - грудень 2014 року в розмірі 2923,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" СГВК "Седлище" не відшкодувало (не покрило) УПФУ в Старовижівському районі фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на підставі пункту "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у сумі 2923,29 грн. за жовтень - грудень 2014 року. Просить стягнути з СГВК "Седлище" на користь УПФУ в Старовижівському районі заборгованість в сумі 2923,29 грн., яка виникла в результаті недотримання порядку відшкодування витрат управління Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Представник позивача в судове засідання не прибув, позивач на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у судове засідання не прибув, хоча відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове засідання представники сторін не прибули, при цьому, від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності його представника, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, тому суд приходить до висновку, що судовий розгляд справи необхідно здійснювати в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Статтею 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Стаття 4 цього Закону визначає, що розмір збору по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій становить 100% від об'єкта оподаткування.

Судом встановлено, що СГВК "Седлище" зареєстрований як юридична особа, є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до листа Ратнівської міжрайонної державної податкової інспекції від 24.02.2014 року №345 СГВК "Седлище" не зареєстрований платником фіксованого сільськогосподарського податку на 2014 рік.

З матеріалів справи слідує, що за СГВК "Седлище" рахується пенсіонер-пільговик ОСОБА_1, якій пенсія призначена і виплачується відповідно до пункту "ж" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується поданням на призначення пенсії від 26.03.2001 року, протоколом №583 від 03.04.2001 року, даними трудової книжки ОСОБА_1, розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

У відповідності до ч.2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

- особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, пільгові пенсії призначаються відповідно до п.п. "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом 3 частини 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. В таких випадках розміри пенсій фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України (підпункт 6 пункту 3 Розділу ХУ Прикінцевих положень вказаного Закону).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на момент досягнення ОСОБА_1 50-річного віку) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1992 року №244 "Про призначення пенсії на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей" жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу.

Пунктом "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, незалежно від віку і трудового стажу в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як свідчать матеріали пенсійної справи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, остання на час призначення пенсії 26.03.2001 року мала загальний стаж роботи 19 років 2 місяці 25 днів. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_1 виповнилося 50 років.

У відповідності до п.3 ч.3 Розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 року після досягнення 50-річного віку дійсно набула права на отримання дострокової пенсії за віком, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, як жінка, яка народила п'ятеро або більше дітей і виховала їх до шестирічного віку, за наявності не менше 15 років страхового стажу. Однак, після досягнення 50-літнього віку пенсія ОСОБА_1 не перепризначалась, вона продовжує отримувати пільгову пенсію, призначену відповідно до п."ж" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується довідкою УПФУ в Старовижівському районі.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 призначена пільгова пенсія за віком відповідно до пункту "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а не дострокова пенсія за віком згідно ст.26, п.3 ч.3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", то СГВК "Седлище" несе обов'язок по відшкодування витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1

Згідно пунктів 6.4, 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженої постановою управління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №64/8663, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, УПФУ в Старовижівському районі супровідними листами від 15.01.2014 року за №191/03-09 рекомендованою кореспонденцією надіслано СГВК "Седлище" розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з січня 2014 року по пенсіонеру ОСОБА_1 Цими розрахунками визначено місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, який становить з лютого 2014 року 974,43 грн.

Судом встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до частини 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "ж" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в сумі 2923,29 грн., з яких: за жовтень 2014 року в сумі 974,43 грн., за листопад 2014 року в сумі 974,43 грн., за грудень 2014 року в сумі 974,43 грн., що підтверджується розрахунком ціни позову, карткою особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №2, розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з СГВК "Седлище" заборгованості в сумі 2923,29 грн. підлягають до задоволення в повному об'ємі.

Керуючись статтями 122, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути із Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Седлище" (44441, Волинська область, Старовижівський район, с. Седлище, ) на користь Управління Пенсійного фонду України в Старовижівському районі Волинської області (44400, Волинська область, Старовижівський район, смт. Стара Вижівка, вул. Незалежності, 42, ) заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з жовтня по грудень 2014 року в сумі 2923 (дві тисячі дев'ятсот двадцять три) грн. 29 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Д. Ковальчук