Справа № 812/3033/14
Суддя: Арабей Т. Г.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лагутін А.А.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року справа №812/3033/14

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Губської Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року у справі № 812/3033/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області до Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області звернулось до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо несвоєчасного виконання та невиконання у повній мірі виконавчих дій по виконанню вимоги № Ф-398.1 від 20 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 1 732,80 грн, та зобов'язання відповідача вчинити дії по виконанню вказаної вимоги (а.с. 2-3).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року у задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області відмовлено у повному обсязі (а.с. 61-63).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року по справі № 812/3033/14, та прийняти нову постанову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апелянт наголошує на тому, що державним виконавцем при примусовому виконанні вимоги управління № Ф-398.1 від 20 квітня 2011 року виконавчі дії здійснювались несвоєчасно та не в повному обсязі, не у спосіб та не у порядок, встановлений законом, що призвело до порушення прав та законних інтересів управління (а.с. 68-69).

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Представник Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області в апеляційній скарзі просить суд розглянути справу без участі представника управління (а.с. 69).

Колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та частково задовольнити позовні вимоги, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 29709295 з примусового виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України у Старобільському районі Луганської області № Ф-398.1 від 20 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь управління заборгованості зі сплати страхових внесків у розмірі 1 732,80 грн (а.с. 36).

10 листопада 2011 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 29709295, боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду до 17 листопада 2011 року (а.с. 7, 37), копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 37).

В рамках проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого провадження № 29709295 державним виконавцем були проведені наступні дії та отримані наступні відповіді.

23 березня 2012 року на виконання ст. 5, 6 Закону України «Про виконавче провадження» з метою розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення відповідачем направлено запити до державних обліково-реєстраційних установ, а саме: ВРЕР, податкової інспекції, Держкомзему, управління пенсійного фонду (а.с. 38, 39).

23 березня 2012 року направлено виклик боржника до відділу державної виконавчої служби (а.с. 39).

25 липня 2012 року до відділу державної виконавчої служби надійшла заява від боржника, із зобов'язанням виплачувати по 150 грн щомісяця (а.с. 40).

11 березня 2013 року державним виконавцем та представником стягувача здійснено виїзд за місцем мешкання боржника з метою перевірки майнового стану, та було встановлено, що боржник за адресою вказаною у виконавчому документі не проживає, а фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1, залишено виклик до відділу державної виконавчої служби (а.с. 41).

08 листопада 2013 року на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» з метою розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення відповідачем направлено запити до державних обліково-реєстраційних установ, а саме: ВРЕР, Держкомзему, управління пенсійного фонду (а.с. 44, 45).

Відповідно до Довідки № 85 від 13 листопада 2013 року Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області ОСОБА_2 на обліку в Управлінні не знаходиться, пенсію не отримує (а.с. 45).

01 квітня 2014 року державним виконавцем здійснено виїзд за фактичною адресою проживання боржника та встановлено, що ОСОБА_2 фактично не мешкає за цією адресою та нове місце проживання встановити неможливо про, що було складено акт державного виконавця (а.с. 49).

07 травня 2014 року державним виконавцем направлено подання про розшук ОСОБА_2 до Старобільського районого суду (а.с. 50).

20 травня 2014 року державним виконавцем направлено подання про тимчасове обмеження право виїзду боржника за межі України ОСОБА_2, до Старобільського районого суду (а.с. 51).

10 лютого 2014 року до відділу з управління пенсійного фонду надійшло клопотання про обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_2 (а.с. 48).

19 березня 2014 року до відповідача надійшла відповідь № від Державної податкової служби на запит від 18 березня 2014 року № 3896359, відповідно до якої, інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платника податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО щодо боржника відсутня (а.с.42).

Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців за ОСОБА_2 з 05 серпня 2011 року обліковується будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1; інформація щодо заборон відчуження та наявності іпотек відсутня (а.с. 52).

Відповідно до карти особового рахнку ОСОБА_2 станом на 01 квітня 2013 року за нею облікується заборгованість перед Управлінням Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області у розмірі 865,80 грн (а.с. 11).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції реалізував свої права в процесі здійснення виконавчого провадження, що свідчить про відсутність бездіяльності.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 606-XIV) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року (далі - Інструкція № 512/5).

Так, у відповідності до Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допус-кати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі ст. 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 зазначеного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Як визначено в ст. 32 Закону України № 606-ХІV заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 52 Закону № 606-ХІ звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно з ч. 2 ст. 57 Закону № 606-ХІV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до п. 4 Інструкції № 512/5 та ст. 52 Закону № 606-ХІV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до п. 4.1.8 Інструкції № 512/5 розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести постанову відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Пунктами 4.1.9 та 4.1.10 Інструкції № 512/5 передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС. Арешт на кошти боржника може бути накладено в національній та/або в іноземній валюті, про що зазначається у постанові.

Відповідно до п. 4.2.1 Інструкції № 512/5 після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт.

Як вбачається за наявних в матеріалах справи документів, протягом здійснення відповідачем виконавчих дій з примусового виконання вимоги про сплату боргу в період з листопада 2011 року оп день звернення до суду з позовом, тобто біля 3 років, відповідачем були направлені запити до Бюро технічної інвентаризації, ВРЕР, державної податкової інспекції з метою отримання інформації про наявність у боржника - ОСОБА_2 зареєстрованого нерухомого майна, автомототранспортних засобів та відкритих банківських рахунків, згідно відповідей у власності боржника є будинок (а.с. 52), транспортних засобів чи банківських рахунків боржник не має.

Главою 6 Закону № 606-ХІV передбачено порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Згідно відповіді державної податкової інспекції, інформація про суми доходу відсутня, Управління Пенсійного фонду повідомило, що боржник пенсію не отримує (а.с. 42, 45).

Таким чином, з огляду на зазначене вище, враховуючи положення ч. 2 ст. 30 Закону № 606-ХІV, якими встановлений шестимісячний строк на виконання виконавчою службою виконавчих дій з дня відкриття виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що наявними в матеріалах справи документами підтверджено бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції з виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області № Ф-398.1 від 20 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 1 732,80 грн, які полягають у порушенні строків на виконання виконавчого провадження, не здійснення заходів щодо накладання арешту на майно боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо несвоєчасного виконання та невиконання у повній мірі виконавчих дій по виконанню вимоги № Ф-398.1 від 20 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 1 732,80 грн.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача вчинити дії по виконанню вимоги управління № Ф-398.1 від 20 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 1 732,80 грн суд зазначає, що у відповідності до положень ст. 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, оскільки обов'язок здійснення заходів щодо виконання виконавчих документів є обов'язком загального характеру державного виконавця, покладеного на нього безпосередньо Законом № 606-ХІV, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог позивача про зобов'язання вчинити дії по виконанню вказаної вимоги.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про наявність підстав відмови у задоволенні позовних вимог, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до вимог ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області - задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року у справі № 812/3033/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області до Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції.

Прийняти нову постанову в цій частині.

Позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області - в цій частині задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції щодо несвоєчасного виконання та невиконання у повній мірі виконавчих дій по виконанню вимоги № Ф-398.1 від 20 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 1 732,80 грн.

В решті постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року у справі № 812/3033/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко

Л.В. Губська