Справа № 21-492а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,

суддів: Гриціва М.І., Гусака М.Б., Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут плюс» (далі - СТОВ) до Державної інспекції сільського господарства в Київській області (далі - Держсільгоспінспекція) про визнання дій неправомірними і скасування рішень,

встановила:

У лютому-березні 2013 року СТОВ звернулося до суду з позовом до Держсільгоспінспекції і з урахуванням уточнення позовних вимог просило визнати неправомірними дії Держсільгоспінспенкції зі складання приписів про усунення виявлених порушень законодавства від 12 грудня 2012 року №№ П 162/78, П 163/78, П 164/78 (далі - приписи про усунення порушень), визнати їх протиправними та скасувати.

На підтвердження заявлених вимог послалося на те, що перевірка Держсільгоспінспенкції була проведена з порушенням законодавчо внормованої процедури її проведення, складені за результатами перевірки документи інспекторського реагування - неправомірні, висновки перевірки - такі, що не відповідають дійсності, хибні, в зв'язку з чим вищезазначені приписи не можуть вважатися законними й підлягають скасуванню.

На підставі посвідчення (направлення) на проведення планового заходу від 22 листопада 2012 року № 040, виданого на підставі наказу від 22 листопада 2012 року № 227, державні інспектори Держсільгоспінспекції з 22 листопада по 12 грудня 2012 року провели планову перевірку дотримання вимог законодавства в агропромисловому комплексі при здійсненні господарської діяльності СТОВ, за результатами якої склали уніфіковану форму акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання земельного законодавства від 12 грудня 2012 року № А348/78, видали приписи про усунення порушень та склали інші документи (не були предметом судового розгляду справи).

Згідно із зазначеними приписами СТОВ:

- усупереч частині першій статті 96 Земельного кодексу України (далі -ЗК) не забезпечило збереження межових знаків земельних ділянок, які знаходяться в користуванні СТОВ на території Побережківської і Митаївської сільських рад Богуславського району Київської області;

- з порушенням пункту «г» частини першої статті 96 ЗК, статей 35, 37 Закону України від 19 червня 2003 року № 962-ІV «Про охорону земель» (далі - Закон № 962-ІV) використовували землі сільськогосподарського призначення площею 2849,5 га, розташовані на території тих самих сільських рад. Показники стану якості ґрунтів погіршилися; належні заходи зі збереження, відтворення та підвищення родючості ґрунтів не проводилися; відповідний проект землеустрою відсутній; стандарти, нормативи при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов'язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів, не дотримуються;

- з порушенням статей 125, 126 ЗК, Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» на зазначених земельних ділянках використовує нерухоме майно без правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких розташоване майно, та їх державної реєстрації.

Київський окружний адміністративний суд постановою від 11 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року, позов СТОВ задовольнив: визнав неправомірними дії Держсільгоспінспекції та скасував приписи про усунення порушень.

Задовольняючи позовні вимоги, суди, пославшись на положення Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі», Закону № 962-ІV, ЗК, та дійшли висновку, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження правомірності дій Держсільгоспінспекції щодо складання зазначених приписів.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 8 травня 2014 року касаційну скаргу Держсільгоспінспекції задовольнив: скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановив нове - про відмову в задоволенні позовних вимог СТОВ. Погоджуючись із фактами, встановленими відповідачем за наслідками перевірки, касаційний суд зіставив їх із нормами Закону України від 19 червня 2003 року № 963-ІV «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі - Закон № 963-ІV), Закону України від 5 квітня 2007 року № 877-IV «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-IV), Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 459/2011 (далі - Положення), та іншими законодавчими актами та дійшов висновку, що дії і рішення Держсільгоспінспекції, порядок проведення нею перевірок не суперечать вимогам закону.

Не погоджуючись з ухвалою касаційного суду, СТОВ подало заяву про її перегляд Верховним Судом України з підстави неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України норм пункту 2 Положення,

статей 10, 11 Закону № 963-ІV, частини другої статті 2 Закону № 877-IV у подібних правовідносинах.

На підтвердження неоднакового правозастосування і незаконності оскарженого рішення заявник послався на правову позицію Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 22 жовтня 2013 року (справа № К/800/10965/13). У цьому рішенні касаційний суд встановив, що фактичними підставами для застосування норм права, які згадуються в заяві, стали повідомлення про самовільне зайняття земельних ділянок, розрахунки розміру шкоди, заподіяної таким зайняттям, дотримання умов і порядку проведення Держсільгоспінспекцією перевірки фактів самозайняття земельних ділянок, результати перевірки та вжиті Держсільгоспінспекцією заходи реагування, зокрема рішення про направлення матеріалів перевірки до органів прокуратури.

На переконання СТОВ у судовому рішенні, наданому для порівняння, ті самі норми матеріального права, що й в оспореному рішенні, застосовані по-іншому.

Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України в аспекті вимог заяви дійшла висновку про таке.

У рішенні касаційного суду, що переглядається, із посиланням на норми права, які у заяві визначені як неоднаково застосовані, висловлена правова позиція щодо порушень, допущених при правомірному використанні земель, яка ґрунтується на конкретних обставинах справи, що зумовили це правозастосування.

Натомість у судовому рішенні, наданому для порівняння, касаційний суд визнав не відсутність повноважень у Держсільгоспінспекції на проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, а те, що ці повноваження вона реалізувала з порушенням нормативно визначених підстав, порядку та процедури проведення перевірок, що потягло прийняття протиправних рішень.

Крім того, правозастосування в цьому рішенні основується на обставинах, відмінних від обставин справи, на підставі яких ухвалено оскаржене рішення.

Відсутність рішення касаційного суду із правозастосовним висновком, який за змістом і значенням відрізняється від правового висновку судового рішення, яке оскаржується, унеможливлює порівняння таких рішень, визначення правомірності чи незаконності оскарженого рішення та формулювання висновку про правильне застосування норми матеріального закону щодо спірних правовідносин.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність неоднакового застосування касаційним судом (судами) однієї й тієї самої норми права в подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень, є підставою для відмови в задоволенні заяви.

З огляду на наведене, керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

постановила:

У задоволенні заяви сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут плюс» відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко

Судді: М.І. Гриців М.Б. Гусак

О.А. Коротких О.В. Кривенда

В.Л. Маринченко П.В. Панталієнко

О.Б. Прокопенко І.Л. Самсін

О.О. Терлецький