Справа № 705/7850/14-а
Суддя: Гудзенко В. Л.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №705/7850/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2015 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л. розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Умані Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Умані про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову вказує, що він являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 та є інвалідом ІІ групи. Відповідно до ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» йому повинна бути призначена пенсія по інвалідності в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком. Крім того, відповідно до ст.50 цього Закону йому, з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, повинна призначатись додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. На його заяву до УПФУ в м. Умані Черкаської області про перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідності до чинного законодавства безпідставно відмовлено та роз'яснено, що виплата йому пенсії проводиться у відповідності до постанови КМУ від 23.11.2011р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і її розмір становить 2419,95 грн. Вважає, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку і виплаті пенсії суперечать чинному законодавству, а тому є протиправними. Відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсії інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 50 вищевказаного Закону, особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам ІІ групи - 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2011-2013 р.р. у відповідності до чинного на той час законодавства, пенсії постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачувалися в порядку та розмірах, передбачених саме постановою КМУ від 23.11.2011р. № 1210. Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року, не містить норм, які б обмежували у 2014р. пряме застосування ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема ст.ст. 50,54 вказаного закону, якими визначено розмір державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду завдану здоров'ю. Такі обмеження були встановлені ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03.08.2014р.

Просить визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Умані Черкаської області щодо відмови в проведенні перерахунку і виплаті пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до положень ст.ст. 50,54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування » - протиправними. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Умані Черкаської області провести перерахунок і виплату пенсії по інвалідності, як інваліду ІІ групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 23.06.2014р., а також провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 вищевказаного закону. Постанову звернути до негайного виконання.

Справа розглядається в порядку скороченого провадження на підставі вимог ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддею одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем згідно з ч. 3 ст. 183-2 КАС України подані заперечення проти позову, в якому позов не визнають, вважають його безпідставним і необґрунтованим. Зазначають, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області як одержувач пенсії та отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інвалід ІІ групи захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Питання щодо можливості визначення Кабінетом Міністрів України порядку та розмірів соціальних виплат, а також можливості змінювати розміри соціальних виплат залежно від фінансових можливостей держави було предметом розгляду Конституційним Судом України. Так у своєму рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України. Крім того, 25 січня 2012 року Конституційним Судом України прийнято рішення № 3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України. У резолютивній частині Рішення Конституційний Суд України зазначив, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. У мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012, яка є обов'язковою до виконання, зазначено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Враховуючи вищенаведене та рішення Конституційного Суду України, Кабінет Міністрів України має усі достатні правові підстави врегульовувати питання здійснення соціальних виплат та допомог в межах фінансових ресурсів, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік». Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС ( далі Порядок). Пункт 11 вказаної Постанови визначає мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідів II групи в розмірі 160 %. Пунктом 13 Порядку встановлена додаткова пенсія в розмірі 379,6 грн. для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інвалідів II групи. У разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) не досягає для інвалідів II групи - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - 255 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру (пункт 12 Порядку). З урахуванням наведеного, вимога позивача про визнання протиправною відмови управління у проведенні перерахунку пенсії згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язання здійснити такий перерахунок є безпідставною та необґрунтованою.

Суд, розглянувши адміністративну справу, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відноситься до 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 19.04.2011р. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК Серія 10 ААА №356706 позивачу безстроково встановлена друга група інвалідності, захворювання пов'язане з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків на ЧАЕС.

15.12.2014 року позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, однак листом Управління пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області від 18.12.2014 року, вих. № 12518/10 йому було відмовлено в проведенні перерахунку з посиланням на те, що відповідач вважає, що пенсія позивачу нараховується та виплачується згідно з вимогами чинного пенсійного законодавства. Зазначають, що позивачу нараховувалася та виплачувалася з 18.07.2001 року по 07.04.2011року пенсія за віком, а з 08.04.2011р. отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової непрацездатності, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Основні положення, щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. А відповідно до ст. 50 цього Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю для інвалідів 2 групи зазначеної категорії призначається в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно рішення Конституційного Суду України по справі № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України зазначено, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України

У мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012, яка є обов'язковою до виконання, зазначено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України.

Починаючи з 01.01.2014 року Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема ст. 50,54 вказаного Закону.

Пунктом 9 статті 1 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VII ,,Про внесення змін до Закону України ,,Про державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 16 серпня 2014 року, доповнено Прикінцеві положення Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VII ,,Про державний бюджет України на 2014 рік» пунктом 6-7, відповідно до якого норми і положення статей 20, 21, 22,23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що вказана норма діє з 16.08.2014 року.

Таким чином, з 16.08.2014 року, розміри пенсій передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обмежується вимогами Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 в редакції Закону України, який вступив в законну силу 16.08.2014р.

Підсумовуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання протиправними дій відповідача в частині проведення у 2014 виплат державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, меншому, ніж передбачено ст. ст. 50, 54 Закону в межах встановленого, відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України, строку звернення до суду за період з 23.06.2014 по 16.08.2014 р.р. підлягають задоволенню, а в іншій частині позову необхідно відмовити.

Суд враховує правові позиції Верховного Суду України, які викладені в постановах від 23.04.2012 року № 21-239а11, від 19.03.2013 року № 21-53а13, від 05.11.2013 року № 21-293а13 та правову позицію Вищого Адміністративного Суду України, яка викладена в постановах від 10.07.2014 року № К/9991/28409/11, від 16.10.2014 року № К/9991/3569/11, від 11.11.2014 року № К/9991/28398/11, від 11.11.2014 року № К/9991/30451/11 про неможливість зазначення кінцевої дати виплати призначеної пенсії.

За даною категорією справ діюче законодавство не передбачає обов'язку відповідача виконати постанову негайно. Можливість покладення судом на відповідача такого обов'язку виключена п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС України, тому вимоги позивача в частині допущення постанови до негайного виконання не підлягають до задоволення.

Керуючись Конституцією України, ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року № 1622-VII, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ст.ст. 17, 18, 99, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративній позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в м.Умані Черкаської області щодо відмови в проведенні перерахунку і виплаті ОСОБА_1 пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до положень ст.ст. 50,54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - протиправними за період з 23 червня 2014 року по 16 серпня 2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Умані Черкаської області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі не нижче 8-ми мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду в розмірі 75-ти відсотків мінімальної пенсії за віком, заподіяну здоров'ю, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 23 червня 2014 року по 16 серпня 2014 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог -відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: В.Л. Гудзенко