Справа № 813/6381/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Справа № 876/13250/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представника позивача Шимборської О.А.,

представника відповідача Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2013 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компанія Орфей" до Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України про скасування рішень та картки відмови в прийнятті митної декларації, -

В С Т А Н О В И В :

15 серпня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,Компанія Орфей" звернулось до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України (далі-Львівська митниця), в якому просило: визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 04 липня 2013 року № 209000003/2013/800009/2 та рішення про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів №9/40-2314 від 26 липня 2013 року; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209040000/2013/00011 Львівської митниці.

Постановою від 04 жовтня 2013 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на доводи митного органу про те, що під час здійснення митних формальностей за поданою позивачем ВМД посадовою особою митного поста ,,Стрий" Львівської митниці у зв'язку із спрацюванням профілю ризику, код профілю( 105-2) ,,Можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів" скеровано запит до відділу митної вартості класифікації товарів та заходів регулювання ЗЕД.

Під час вчинення дій щодо аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів за вказаною ВМД встановлено, що у контракті купівлі-продажу від 13.12.2011р. №13/12 вказано, що продавець продає товари на умовах FCA Strzgom, а в інвойсі від 28.06.13р. №FSE-10/2013/DЕХ умови поставки визначені як ESW Strzgom; пунктом 3.3 контракту купівлі-продажу від 13.12.2011р. №13/12 передбачено 30% передоплати за товар, а в інвойсі від 28.06.2013р. вказано ,,przelew 50 dni"; пунктом 2.1 контракту передбачено, що асортимент, кількість і ціна товару зазначаються у специфікації до даного договору. Дана специфікація була відсутня і не подана декларантом до митного оформлення, що не дало можливості здійснити перевірку відомостей, на підставі яких визначалася митна вартість; договором про надання транспортно-експедиційних послуг передбачено наявність заявки, що є його невід'ємною частиною, де вказуються конкретні умови кожного окремого перевезення. Дана заявка відсутня в пакеті документів.

Окрім того, за результатами здійснення порівняння рівня заявленої митної вартості товарів було виявлено, що задекларована митна вартість товару значно відрізнялася від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник митного органу в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що 13.12.2011 року ТзОВ ,,Компанія Орфей" та компанія ,,ST-MAJEWSKI SPOLKA AKCYJNA SPOLKA KOMANDYTOVA" (Республіка Польща) уклали контракт, за умовами якого компанія ,,ST-MAJEWSKI" продає позивачу товар (канцелярські товари) в асортименті, кількості та за ціною, визначеними в специфікаціях.

З метою ввезення в Україну товару позивач о 14:20 год. 02.07.2013 року подав до Львівської митниці в порядку електронного декларування митну декларацію за формою МД-2 209040000/2013/004083 від 02 липня 2013 року та підтверджуючі документи відповідно до вимог Митного кодексу України. Зокрема, разом із митною декларацією позивач подав: уніфіковану митну квитанцію МД-1 серії 20908Е №0115827 від 30 червня 2013 року; міжнародну автомобільну декларацію №221718 від 28 червня 2013 року; інвойс від 28 червня 2013 року FSЕ-10/2013/DЕХ; зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу №13/12 від 13 грудня 2011 року із додатками; договір про надання транспортно-експедиційних послуг при перевезенні вантажів автомобільним транспортом № 24 від 27 червня 2013 року; довідку про вартість перевезення товару №01 від 01 липня 2013 року; сертифікат походження товару; інші документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість.

В той же день, 02.07.2013р. о 17:30 год. Львівська митниця надіслала позивачу електронне повідомлення-вимогу про надання додаткових документів, а саме: виписки з бухгалтерської документації, каталогу, прейскуранту виробника товару (прайс-листа), висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціальними експертними організаціями.

На виконання зазначеної вимоги позивач надав такі документи: прайс-лист компанії ,,ST-MAJEWSKI SPOLKA AKCYJNA SPOLKA KOMANDYTOVA"; звіт про незалежну оцінку канцтоварів, що належать ТзОВ ,,Компанія Орфей", підготовлений незалежною експертною організацією ТзОВ ,,Агенція ділової інформації" від 02 липня 2013 року; калькуляцію ціни від виробника; накладні на реалізацію ТзОВ ,,Компанія Орфей" товарів, аналогічних тим, щодо яких заявлено митну вартість.

Оскільки, оплата за придбаний товар ще не була проведена, виписки з бухгалтерської документації митному органу не надавались.

03.07.2013 р. декларантом на вимозі митного органу було вчинено запис ,,Інших документів надати не можу. Прошу прийняти рішення на підставі поданих".

04.07.2013 р. Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за №209000003/2013/800009/2, яким митну вартість товарів (зошитів шкільних для писання та малювання з кольоровими зображеннями) збільшила з 41741,40 USD до 71558,78 USD.

Одночасно відповідач виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №209040000/2013/00011.

В графі 33 рішення про коригування митної вартості зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з тим, що основні документи, які подані для підтвердження митної вартості містять розбіжності та не містять усіх даних, необхідних для обраного декларантом методу визначення митної вартості.

10.07.2013р. позивач звернувся до Львівської митниці з листом, в якому просив надати інформацію про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана, а саме які розбіжності або недостатні дані містять основні документи, що були подані для підтвердження митної вартості, а також надати інформацію щодо методу визначення митної вартості.

12.07.2013р. Львівська митниця надіслала позивачу лист за № 9/40-1704, в якому вказала загальну інформацію, однак, на поставлені позивачем питання відповіді по суті не надала.

12.07.2013 р. ТзОВ ,,Компанія Орфей" сплатила фінансову гарантію в сумі 45876,28 грн. і товар було випущено у вільний обіг.

Задовольняючи позовні вимоги, суду першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та рішення про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів не містять належних доказів зазначення позивачем не всіх складових числового значення митної вартості, неправильного здійснення розрахунку, внесення до декларації недостовірних або неточних відомостей.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ч.5 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 ст.55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів або часткове надання витребуваних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Суд першої інстанції встановив, що фактичними підставами для прийняття оскаржуваних рішень стали розбіжності у документах, наданих для митного оформлення товару. Встановивши розбіжності в документах, митний орган повинен був чітко пояснити декларанту про те, які саме розбіжності були виявлені та в яких саме документах, оскільки такої конкретизації їх не можна усунути.

Оскільки митний орган лише заявляв про розбіжності, однак, зміст цих розбіжностей до позивача не довів, а тому останній не був належним чином проінформований про суть вказаних розбіжностей.

Суд першої інстанції достеменно дослідив надані сторонами докази та встановив, що в жодному з документів, який виходив від митного органу розбіжності не були конкретизовані, у зв'язку з цим позивач сам звертався до Львівської митниці за відповідними роз'ясненнями (лист від 10.07.2013р.), але по суті їх так і не отримав.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що така поведінка митного органу не була спрямована на ефективну взаємодію з декларантом та не сприяла одержанню потрібної додаткової інформації.

Суд першої інстанції також провів належний аналіз зазначених в запереченнях проти позову чотирьох розбіжності, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень (описані в апеляційній скарзі) та встановив, що відповідно додатку № 9 від 28.06.2013р. до контракту № 13/12 від 13.12.2011 року внесено зміни до п. 1.1 контракту та визначені умови поставки ЕХW Srtzegom, змінено п. 2.1. та викладено специфікацію; додатком № 4 від 03.05.2012р. до контракту передбачено можливість післяплати.

При цьому суд обгрунтовано відхилив доводи представника відповідача про те, що додатків № 9 та № 4 не існувало і вони не подавались митному органу, оскільки ці додатки згадувалися в описі вкладення в додатках до скарги, яка надсилалася до Міністерства доходів і зборів України.

Також суд дослідив договір № 24 про надання транспортно-експедиційних послуг при перевезенні вантажів автомобільним транспортом від 27.06.2013р., укладений з підприємцем ОСОБА_4, а також довідку про вартість перевезення вантажу від 01.07.2013р. та дійшов вірного висновку, що зазначені документи підтверджують фактичне виконання перевезення та його вартість, а отже не є перешкодою для обчислення митної вартості.

Враховуючи викладене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що митний орган мав можливості з'ясувати причини розбіжностей, але не вжив достатніх для цього заходів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що рішення митного органу не містять підтвердження того, що товариством було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

З огляду на викладене, апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова окружного адміністративного суду - залишенню без змін.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2014 року у справі № 813/6381/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 22 січня 2015 року.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов