Справа № 743/36/15-а
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/36/15-а
Провадження №: 2-а/743/16/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Сташківа В.Б.,

при секретарі Нерус Н.І.,

розглянувши відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду адміністративну справу, в порядку ст. 41 КАС України, без фіксування її технічними засобами,

за позовом Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської

районної державної адміністрації (далі - УСЗН Ріпкинської РДА)

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної

виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ в Чернігівській області)

про скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

16 січня 2015 р. УСЗН Ріпкинської РДА звернулося до суду з позовом до ВПВР УДВС ГУЮ в Чернігівській області, в якому просить скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ в Чернігівській області Петренка С.В. про накладення штрафу від 12.12.2014 року у виконавчому провадженні № 32034765 за виконавчим листом № 2-а-11959/2011, виданим 06.03.2012 р. Ріпкинським районним судом Чернігівської області, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки вони безпосередньо громадянам доплату, передбачену ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не проводять і проводити не зобов'язані, тобто не є належним відповідачем по справі, оскільки ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ДПТНЗ «Замглайське аграрне професійно - технічне училище», яке йому нараховую та здійснює доплату до заробітної плати, як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені належним чином.

УСЗН Ріпкинської РДА в адміністративному позові просив справу розглядати за їх відсутності.

Представник ВПВР УДВС ГУЮ в Чернігівській області, причин неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2010 року (справа № 2518/2-а-11959/11), яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2013 року, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 з 07 грудня 2010 року доплати до заробітної плати, передбаченої ст.. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 1 мінімальної заробітної плати, який визначається виходячи з Законів України про Державний бюджет України на відповідний рік.

06.03.2012 р. Ріпкинським районним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист № 2-а-11959/2011, який знаходився на виконанні у ВПВР УДС ГУЮ в Чернігівській області, на підставі постанови головного державного виконавця вказаного відділу Петренка С.В. від 27 березня 2012 р. (ВП № 32034765).

З листа УСЗН Ріпкинської РДА від 06.11.2014 р. № 05-17/3801, яке адресоване ВПВР УДС ГУЮ в Чернігівській області вбачається, що підставою для не виконання даної постанови суду стало те, що вони безпосередньо громадянам доплату, передбачену ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не проводять і проводити не зобов'язане, тобто вони не є належним відповідачем по справі, оскільки ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ДПТНЗ «Замглайське аграрне професійно - технічне училище», яке йому нараховую та здійснює доплату до заробітної плати, як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення.

УСЗН Ріпкинської РДА зверталось до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з заявами про зміну способу і порядку виконання рішення суду та про роз'яснення постанови суду.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 3 липня 2014 року (Справа № 743/805/14-а) в задоволенні заяви УСЗН Ріпкинської РДА про зміну способу і порядку виконання рішення суду було відмовлено.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2014 року (Справа № 743/1450/14-а) в задоволенні заяви УСЗН Ріпкинської РДА про роз'яснення постанови суду було відмовлено.

12 грудня 2014 року головним державним виконавцем ВПВР УДС ГУЮ в Чернігівській області Петренком С.В. винесено постанову (ВП № 32034765), яка є предметом оскарження, про накладення штрафу у розмірі 680 грн. на УСЗН Ріпкинської РДА, на підставі ст.. 89 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки станом на 12.12.2014 р. постанова Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2010 року (справа № 2518/2-а-11959/11), на підставі якого видано виконавчий лист не виконано і про поважність причин невиконання судового рішення державним виконавцем не повідомлено.

Перевіряючи законність даної постанови, суд приходить до наступного висновку.

Умови і порядок виконання на території України судових рішень визначається Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно положень частини першої статті 89 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника.

Виходячи зі змісту цієї норми, судове рішення не може бути виконано лише за наявності поважних причин, які роблять неможливим його виконання у встановлений державним виконавцем строк.

Фактично зміст позовних вимог та підстави не виконання рішення суду зводиться до незгоди УСЗН Ріпкинської РДА з висновком, викладеним в постанові Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2010 року (справа № 2518/2-а-11959/11) про те, що саме вони мають безпосередній зв'язок з спірними правовідносинами та мають відповідати перед ОСОБА_1 за не виплати доплати до заробітної плати, передбаченої ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В той же час, у справах "Брумареску проти Румунії", "Совтрансавто-Холдінг проти України", "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, який передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів, та що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Вказане узгоджується з однією із основних засад судочинства, передбачених частиною другою статті 129 Конституції України, є обов'язковість судового рішення

Зважаючи на наведене, враховуючи те, що УСЗН Ріпкинської РДА не наведено інших переконливих доводів, які б свідчили про поважність причин невиконання судового рішення, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову УСЗН Ріпкинської РДА до ВПВР УДС ГУЮ в Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу слід відмовити.

При цьому, 10-денний строк, передбачений ч. 5 ст. 181 КАС України на оскарження постанови ДВС підлягає поновленню, так як в межах даного строку УСЗН Ріпкинської РДА було подано позов до Ріпкинського районного суду Чернігівської області, який було повернуто, на підставі ухвали судді від 22.12.2014 р. (справа № 743/1670/14-а), з підстав непідсудності справи даному суду та підсудності її Чернігівському окружному адміністративному суду. В подальшому, ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 р. (справа № 825/50/15-а) адміністративний позов УСЗН Ріпкинської РДА було повернуто позивачу, з підстав непідсудності справи ЧОАС та підсудності її Ріпкинському районному суд Чернігівської області. Вказане свідчить про вживання позивачем дій щодо захисту своїх прав.

Керуючись статтями 2, 3, 11, 158- 163, 181, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити Управлінню праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації 10-денний строк звернення до суду, тяк такого, що пропущений з поважних причин.

В задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу - відмовити.

Постанова відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 186, ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий В.Б.Сташків