Справа № 686/3654/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/6417/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Хмельницької міської ради, виконавчого комітету Хмельницької міської ради, треті особи - ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Хмельницької міської ради, виконавчого комітету Хмельницької міської ради, в якому просила визнати протиправною відмову Хмельницької міської ради у скасуванні рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №1400 від 13.02.1997 року в частині пункту 3 додатку №1, визнати протиправним і скасувати рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 13.02.1997 року № 1400, яким ОСОБА_5 прийнято в експлуатацію переобладнаний з хліва цегляний гараж площею 18,0 кв.м.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вказаним рішенням відповідач позбавив позивача права на отримання у власність частини вказаної будівлі, яка закріплена за будинковолодінням, співвласником якого вона являється.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до договору купівлі-продажу від 07.07.1995 року ОСОБА_5 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 25.08.1998 року, виданого на підставі розпорядження виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 22198 від 25.08.1998 року, що знаходиться в матеріалах справи, власником квартири № 1 вказаного будинку є позивач.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 884 від 22.02.1996 року ОСОБА_5, яка придбала 40 % вказаного житлового будинку, була надана в тимчасове користування земельна ділянка площею 0,04 га із загальної ділянки площею 0,10 га, що прилягала до будинку.

В межах зазначеної земельної ділянки, крім житлового будинку, була розташована надвірна споруда - хлів, який знаходився в користуванні наймачів квартир № 1 та № 2.

В 1992 році ОСОБА_7, будучи наймачем квартири № 1, надала згоду ОСОБА_5 на переобладнання частини хліва, яким вона користувалась, під гараж.

Відповідно до архівного витягу з рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 1400 від 13.02.1997 року затверджено перелік прийнятих в експлуатацію господарсько-побутових споруд, житлових та допоміжних приміщень і гаражів, згідно з додатком №1

З копії витягу з додатку №1 до зазначеного рішення виконкому вбачається, що переобладнаний з хліва цегляний гараж пл. 18,0 кв. м. включений до переліку господарсько-побутових споруд, житлових та допоміжних приміщень і гаражів, прийнятих в експлуатацію.

З врахуванням висновку членів комісії по прийняттю в експлуатацію індивідуального будівництва, вищезазначений гараж був прийнятий в експлуатацію з огляду на те, що останній збудований за згодою мешканців обох квартир.

Після наймача ОСОБА_7, яка померла в 1993 році, наймачем квартири № 1 був ОСОБА_9, в тому числі і на час ухвалення оскаржуваного рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №1400 від 13.02.1997 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що на час ухвалення оскаржуваного рішення права позивача жодним чином не порушувались, а міська рада не відмовляла позивачу в її заяві.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1, 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" в редакції, станом на 13.02.1997 року, приватизація державного житлового фонду (далі- приватизація) - це відчуження квартир(будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.)державного житлового фонду на користь громадян України.

Власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т.і.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та визнано представником позивача, станом на 13.02.1997 року допоміжне приміщення - сарай по вул. Володимирська, 6 в м. Хмельницькому існувало вже, як переобладнаний гараж, жодного відношення до переобладнання цього гаража позивач не мала, так як не була власником квартири АДРЕСА_2, оскільки стала її власником лише 25.08.1998 року.

Таким чином, право позивачки станом на 13.02.1997 року ніяким чином не було порушено.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Хмельницькою міською радою не приймалось рішення стосовно заяви позивачки про скасування рішення виконкому №1400.

З огляду на вищезазначене, не існує відмови відповідача, вимоги про скасування якої заявляються відповідачкою.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями, 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)