Справа № 802/34/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 січня 2015 р. Справа № 802/34/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді: Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області

до: відділу державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

12.01.2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся позивач - управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області (далі - УПФ України у Немирівському районі) з адміністративним позовом до відповідача - відділу державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції (ВДВС Немирівського РУЮ). У позовній заяві позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову від 03.09.2014 року про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні та визнати недійсним (протиправним) товарознавче-оціночне дослідження № 7 станом на 10.09.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою державного виконавця ВДВС Немирівського РУЮ від 03.09.2014 року призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні з примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 32838656 від 07.03.2012 року про стягнення з ТОВ «Брік» м. Немирів, вул. Горького, 149 заборгованості.

Позивач вказує, що постанова від 03.09.2014 року підлягає скасуванню, оскільки оціночне дослідження, яке було здійснене на її підставі не дає можливості для погашення всієї суми боргу. Крім того, позивач зазначає, що сама постанова від 03.09.2014 року не відповідає Закону, оскільки не містить всіх обов'язкових реквізитів. Також позивач зазначив, що оскаржувана постанова не узгоджується із вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень». У зв'язку із цим, просив визнати протиправною та скасувати постанову від 03.09.2014 року про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні з примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 32838656 від 07.03.2012 року про стягнення з ТОВ «Брік» м. Немирів, вул. Горького, 149 заборгованості.

Ухвалою суду від 15.01.2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним (протиправним) товарознавчо-оціночного дослідження № 7 станом на 10.09.2014 року, проведеного ТОВ «Подільський експертний центр».

Представник позивача подав до суду заяву (вх. №1536) про розгляд справи в порядку письмового провадження та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача також подав до суду заяву (вх.№1537) про розгляд справи в порядку письмового провадження. Крім того, 21.01.2015 року на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву (а.с. 34-36), в яких відповідач зазначає, що відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з закінченням строку дії попередньої оцінки, яка проводилась у виконавчому провадженні, виникла потреба проведення повторної оцінки арештованого майна, у зв'язку із чим і було винесена постанова про призначення експерта. Тому, оскаржувана постанова є такою, що прийнята на підставі та в межах повноважень і у спосіб передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь представників сторін в судовому засіданні - обов'язковою не визнавалась, суд, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, визнав можливим проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Під час виконання зведеного виконавчого провадження № 32838656, державним виконавцем 07.08.2012 року було описано й арештовано майно TOB «Брік», а саме: цеглу рядову М-75 в кількості 231400 шт.

03.09.2012 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, для отримання письмового висновку з питань вартості описаного майна TOB «Брік».

07.11.2012 року до управління ПФУ у Немирівському районі надійшло повідомлення від відділу ДВС Немирівського РУЮ в якому вказано, що згідно висновку TOB «Подільський експертний центр» вартість описаного майна TOB «Брік» становить 124956,00 грн.

10.12.2012 року укладено договір № 0212191 про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого рухомого майна між відділом ДВС Немирівського РУЮ та Філією 02 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.».

Протягом 2012-2013 років державним виконавцем проводилась неодноразово уцінка майна TOB «Брік». Кінцева вартість майна після переоцінки становила 74973,00 грн.

26.06.2013 року проведено аукціон по реалізації вищевказаного майна.

30.12.2013 року Відділом державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції на адресу управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі направлено лист № 5731, яким повідомлено, що частину нереалізованого майна, а саме: цегли рядової М-75 в кількості 151400 шт. в піддонах по 250 та 300 шт. знято з реалізації. В зв'язку з чим відділ ДВС Немирівського РУЮ запропоновував управлінню Пенсійного фонду залишити за собою вказане майно.

На таку пропозицію надано відповідь (лист №8/06-45/09 від 02.01.2014 р.), згідно якої, посилаючись на пункт 4 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області повідомило, що не має законних підстав залишити за собою майно, яке належить ТОВ «Брік» в рахунок погашеного боргу.

Оскільки позивач не виявив бажання отримати майно, державним виконавцем прийняті рішення про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження та, в подальшому, 30.01.2014 року - про повернення виконавчих документів стягувачу.

В подальшому постанови від 30.01.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві були скасовані постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.04.2014 року по справі № 802/551/14-а, а виконавче провадження відділом ДВС Немирівського РУЮ, на підставі судового рішення, було відновлене 23.04.2014 року.

03.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову, якою призначено експерта ОСОБА_1 для участі у виконавчому провадженні щодо надання письмового висновку з питань вартості описаного майна: цегли рядової М-75 в кількості 151400 шт., що належить TOB «Брік».

Постанова від 03.09.2014 року позивачу (як стягувачу у виконавчому провадженні) в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» не надіслана, та отримана ним лише 30.12.2014 року, про що свідчить супровідний лист із відміткою про отримання (а.с. 10). Зазначена обставина стала підставою для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Відповідно до висновку TOB «Подільський експертний центр» цегла рядова М-75 в кількості 151400 шт., що належить TOB «Брік» не підлягає реалізації.

Позивач не погоджується із винесенням такої постанови та призначенням експерта у виконавчому провадження, у зв'язку із чим і звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначено, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктами 1-2 ст. 2 Закону № 606-XIV зазначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Згідно зі ст. 7 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Він здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 13 зазначеного Закону для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. Як експерт або спеціаліст може бути запрошена будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові державного виконавця, а також надати усні рекомендації щодо дій, які виконуються за його присутності.

Аналогічні правила встановлені у Інструкції про проведення виконавчих дій № 74/5 від 15.12.1999 р. Так, відповідно до п.п. 2.2.1. Інструкції для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають при здійсненні виконавчого провадження й потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою (додаток 2) експерта або спеціаліста та суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, а при потребі - кількох спеціалістів або експертів.

Таким чином, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, у тому числі визначати вартість майна боржника за ринковими цінами та із цією метою призначати суб'єктів оціночної діяльності, які зобов'язані надати письмовий звіт з порушеного питання.

Судом встановлено, що в ході проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні державним виконавцем описано майно (цеглу) та вчинялись дії щодо її реалізації згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Так, після скасування постанови від 30.01.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, виконавче провадження відділом ДВС Немирівського РУЮ було відновлене 23.04.2014 року та для виконання рішення виконавцем прийнято постанову від 03.09.2014 року про призначення експерта, якою призначено експерта ОСОБА_1 для участі у виконавчому провадженні щодо надання письмового висновку з питань вартості описаного майна: цегли рядової М-75 в кількості 151400 шт., що належить TOB «Брік».

Тому, приймаючи оскаржувану постанову, державний виконавець діяв в межа повноважень визначених законом, що свідчить про необґрунтованість доводів позивача про незаконність такої.

Щодо посилань представника позивача на невідповідність змісту оскаржуваної постанови вимогам Закону, у зв'язку з відсутністю всіх обов'язкових реквізитів суд зазначає наступне.

Пунктом 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 № 512/5 передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.п. 1.5.1 Інструкції, постанова як окремий документ повинна містити такі обов'язкові реквізити: а) вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу ДВС, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; б) мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову); в) резолютивну частину із зазначенням: прийнятого рішення державного виконавця; прізвища, імені, по батькові фізичних осіб, повного найменування юридичних осіб, яким надсилається копія постанови; строку і порядку оскарження постанови; г) до постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами; ґ) постанова складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишається у виконавчому провадженні, а інші (копії) направляються за належністю і у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією, затверджуються начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою; д) у разі якщо постанова державного виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 18 Закону. Інші посадові особи органів ДВС у випадках, передбачених Законом та цією Інструкцією, виносять постанови з урахуванням вимог, визначених цим пунктом.

Водночас, суд погоджується із тим, що у постанові від 03.09.2014 року про призначення експерта містяться недоліки (зокрема відсутні посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову). Однак суд звертає увагу, що змістовні недоліки постанови не свідчать про її незаконність, а тому вказані доводи є безпідставними.

Крім того, постановою державного виконавця від 26.01.2015 року виправлено вказаний вище недолік оскаржуваної постанови, що додатково спростовує твердження позивача про незаконність останньої.

Як на підставу неправомірності прийняття оскаржуваної постанови від 03.09.2014 року, позивач також посилається на проведення попередньої оцінки згідно постанови від 03.09.2012 року. Суд не погоджується із вказаними твердженнями позивача з огляду на таке.

Як зазначалось, частинами першою та другою статті 58 Закону № 606-XIV визначено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 58 Закону № 606-XIV державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Частиною п'ятою статті 58 Закону № 606-XIV встановлено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Таким чином, посилання позивача на наявність попередньої постанови від 03.09.2012 року є безпідставною, оскільки складений на її підставі звіт втратив свою чинність із спливом шести місяців з дня підписання суб'єктом оціночної діяльності.

Окрім вказаного, у судовому засіданні та додаткових поясненнях представник позивача зазначив, що майно, оцінка якого проведена на підставі оскаржуваної постанови, реалізовано 26.06.2013 року на аукціоні з реалізації арештованого рухомого майна, що є власністю ТОВ «Брік».

Суд критично оцінює вказані доводи позивача з наступних мотивів.

Частинами 1 та 2 статті 62 Закону № 606-XIV встановлено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Так, 26.06.2013 року філією 02 Приватного підприємства «Нива В.Ш.» проведено аукціон з реалізації арештованого рухомого майна, що є власністю ТОВ «Брік», на якому виставлено ЛОТ №1 - цегла рядова № 75 в кількості 234400 шт. на суму 75270 грн.

Згідно протоколу № 0212191-1 від 26.06.2013 року переможцем аукціону став ОСОБА_3, який зобов'язався кошти за придбане на аукціоні майно внести до 08.07.2013 року.

Пунктом 6.1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15.07.1999 року (далі - Порядок) встановлено, що на підставі копії затвердженого протоколу переможець аукціону протягом десяти робочих днів з дня затвердження протоколу, не враховуючи дня проведення аукціону, здійснює розрахунок за придбаний на аукціоні товар у такому порядку:

переможець перераховує на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби зазначену в затвердженому протоколі аукціону суму коштів, яка дорівнює різниці між продажною ціною придбаного ним лота і сумою винагороди організатору аукціону за цим лотом, сплаченої на поточний рахунок організатора аукціону. Сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок організатора аукціону, визнається частиною оплати переможцем придбаного ним на аукціоні майна і залишається організатору аукціону в рахунок оплати наданих ним послуг з реалізації цього майна.

Різниця між сумою гарантійного внеску та сумою винагороди організатору аукціону перераховується переможцем на поточний рахунок організатора.

27.07.2013 року на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби надійшли кошти в сумі 16058 грн., частина яких у розмірі 14111,36 грн. в подальшому, як вказує представник відповідача, згідно платіжного доручення № 892 від 30.07.2013 р. перерахована на користь стягувача - управління пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області. Разом з тим, решту суму коштів ОСОБА_3 сплачено не було.

Згідно з п. 7.1 Порядку, право власності на майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги, що переможцем аукціону не проведено повних розрахунків за придбане майно, що є власністю ТОВ «Брік», підстав вважати, що арештоване майно реалізоване, а право власності перейшло до іншої особи немає.

Таким чином, ані у адміністративному позові, ані під час судового розгляду справи представником позивача не зазначено та не наведено жодних доказів щодо неналежного виконання державним виконавцем своїх повноважень під час провадження виконавчих дій з виконання виконавчого провадження № 32838656 від 07.03.2012 року про стягнення з ТОВ «Брік» м. Немирів, вул. Горького, 149 заборгованості.

Аналіз викладених законодавчих норм та обставин справи свідчить про те, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову та залучаючи експерта з оцінки майна у названому виконавчому провадженні, діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України. Таким чином, позов задоволенню не підлягає.

Згідно із частиною другою статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Проте, відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович