Справа № 820/20213/14
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 січня 2015 р. №820/20213/14

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу ,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Богодухівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області, з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просить суд, стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у сумі 4358,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на теперішній час за ФОП ОСОБА_1 лічиться заборгованість перед бюджетом у загальній сумі 4358,42 грн. Наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем свого податкового обов'язку, щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених чинним законодавством України.

Представник позивача в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, причини неявки суду не повідомив, заперечень та клопотань не надав.

Розглянувши відомості про належне повідомлення сторін про час, дату та місце розгляду справи, заяву позивача про розгляд справи без його участі, враховуючи повторну неявку відповідача та положення ч. 6 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно реєстраційних даних ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець за адресою: АДРЕСА_1 Богодухівський район, Харківська область, 62133. Як платник податків Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в Богодухівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області з 01.12.2009 року.

Згідно з п.п. 16.1.4. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

З матеріалів справи вбачається, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 знаходиться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності за другою групою платника єдиного податку з розміром фіксованої ставки єдиного податку 20 % розміру мінімальної заробітної плати, згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 25.01.2012 року, відповідно до якої видами діяльності відповідача є: торгівля з лотків на ринках.

ФОП ОСОБА_1 видано свідоцтво про сплату єдиного податку серії НОМЕР_2 від 04.06.2012 року, що підтверджується корінцем свідоцтва.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридичні особи або фізичні особи-підприємці можуть самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п. 299.1 ст.299 ПКУ свідоцтво платника єдиного податку видається суб'єкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Судом встановлено, що відповідач подав до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, таким чином погодився на сплату єдиного податку.

Пунктом 293.1 ст.293 ПКУ визначено, що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Враховуючи, що для другої групи платників єдиного податку встановлена ставка у розмірі 20 % розміру мінімальної заробітної плати, розмір ставки єдиного податку у 2014 році складає 243,60 грн. щомісячно.

Відповідно з абзацом 1 пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку другої - четвертої груп є календарний квартал. Пунктом 294.2 статті 294 кодексу встановлено, що податковий період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої та другої групи сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до пункту 295.2 статті 295 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої та другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку.

Відповідно до п. 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Судом встановлено, що Богодухівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Харківській області 11.11.2010 р. проведена камеральна перевірка порушення правил застосування спрощеної системи оподаткування ФОП ОСОБА_1 , про що складено акт від 02 10.2014р. № 1380/20-04-17/НОМЕР_1.

В ході перевірки встановлено несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання по

єдиному податку в сумі 114,70 грн. , в сумі 121,80 грн. по строку сплати 20.05.2013 р., по строку сплати

20.01.2014 р, по строку сплати 20.07.2013 р, по строку сплати 20.06.2013 р., по строку сплати 20.06.2014 р, по строку сплати 20.05.2014 р, по строку сплати 20.03.2013 р , по строку сплати 20.11.2013 р, по строку сплати 20.04.2013 р , по строку сплати 20.09.2013 р, по строку сплати 20.08.2013 р, по строку сплати 20.02.2014 р , по строку сплати 20.10.2013 р, по строку сплати 20.04.2014 р, по строку сплати 20.12.2013 р, по строку сплати 20.03.2014 року.

Відповідно до ст. 122 ПКУ несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Податковим кодексом України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

З огляду на наведене, оскільки податкове зобов'язання відповідача з єдиного податку не було сплачене в установлені строки, таке зобов'язання є податковим боргом.

Таким чином, у зв'язку з виявленими порушеннями, начальником податкової інспекції винесене податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2014 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб у розмірі 2013,8 грн.

Як вбачається з поштового повідомлення про вручення, лист яким відправлено зазначене податкове повідомлення-рішення повернуто на адресу податкової інспекції з відміткою "за зазначеною адресою не проживає".

Таким чином, відповідно до облікової картки ФОП ОСОБА_1 має заборгованість перед бюджетом по сплаті єдиного податку у сумі 4358,42 грн., у т.ч. основний платіж - 2344,62 гри., штрафна санкція - 2013,80 грн.

Згідно до п. 54.1 ст.54 ПКУ крім випадків, передбачених податковим законодавством. Платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою .

Відповідно п.59.1 ст.59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми і служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Як вбачається з матеріалів справи, Богодухівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Харківській області було винесено податкову вимогу №43-25 від 31.03.2014 року, яку направлено відповідачу.

Однак, лист повернувся з відміткою поштового відділення „адресат за зазначеною адресою не проживає", згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення.

Аналізуючи приписи п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що податковий орган має обов'язок скласти податкову вимогу і направити цей документ на адресу платника податків за фактом виникнення податкового боргу, тобто у випадку невиконання податкового обов'язку платником податків, котрий до цього не мав заборгованості перед Державним бюджетом України. В разі збільшення податкового боргу (тобто у випадку продовження існування податкового боргу після направлення податкової вимоги за правилами Податкового кодексу України і зростання розміру невиконаного податкового обов'язку) підстав для формування податковим органом нових податкових вимог на так звану "новоутворену суму податкового боргу " і направлення таких вимог на адресу платника податків не має, оскільки п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

З картки особового рахунку, наявної в матеріалах справи, вбачається, що податковий борг не переривався, отже судом не встановлено обставин за яких органом податкової служби повинно бути направлено нову податкову вимогу.

Сторонами доказів щодо оскарження та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги до суду не подано.

У ході розгляду справи доказів відсутності обов'язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь місцевого бюджету внаслідок втрати податковим повідомленням-рішенням та податковою вимогою юридичної дії внаслідок оскарження винесених контролюючим органом правових актів індивідуальної дії в судовому або позасудовому порядку або доказів відсутності податкового обов'язку внаслідок дефектів у формі, змісті правових підстав походження такого обов'язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України в частині офіційного з'ясування всіх обставин по справі не виявлено.

Таким чином, за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується заборгованість з податку на доходи фізичних осіб у сумі 4358,42 грн., яка підтверджується приєднаною до справи роздруківкою картки особового рахунку платника податків, котра за правилами ст.70 КАС України та Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів та зборів від 05.12.13 р. № 765, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 р. за N 217/24994, є належним та допустимим доказом невиконаного податкового обов'язку з боку відповідача.

Відповідно до п. п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 87.11. ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідач доказів на спростування вимог позивача суду не надав, податковий борг в сумі 4358,42 грн. не сплатив.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 4358,42 грн. з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 8-14, 35, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 Богодухівський район, Харківська область, 62133, код НОМЕР_1) до місцевого бюджету (відомості до суду не подані) податковий борг у сумі 4358.42 грн. (чотири тисячі триста п'ятдесят вісім грн. 42 коп.)

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Волошин Д.А.