Справа № 2а-17246/12/2670
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/800/13026/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції України до державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2012 року Державна фінансова інспекція України (далі - ДФІ України) пред'явила позов до державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом») про зобов'язання виконати вимогу ДФІ України від 27 вересня 2011 року № 05-14/933, а саме:

стягнути з POLYINKS «Gmbh» додатково понесені витрати на визначення якості поставленої оливи турбінної вогнестійкої "Fyrquel-L" у сумі 19255,16 гривень;

стягнути з POLYINKS «Gmbh» грошові кошти, недоотримані ДП «НАЕК «Енергоатом» внаслідок перепростою ТГ-3 енергоблоку № З ВП ЮУАЕС у ППР-2011 у сумі 58,32 млн гривень;

стягнути з ТОВ «Фест Гес Лемп Енерджі» залишок невикористаних коштів у сумі 296417,84 гривень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ДП «НАЕК «Енергоатом» виконати вимогу ДФІ України від 27 вересня 2011 року № 05-14/933.

Зобов'язано ДП «НАЕК «Енергоатом» вжити заходів до стягнення з підприємства POLYINKS Gmbh додатково понесених витрат на визначення якості поставленої оливи турбінної вогнестійкої Fyrquel-L в сумі 19255,16 грн.

Зобов'язано ДП «НАЕК «Енергоатом» вжити заходів до стягнення з підприємства POLYINKS Gmbh грошових коштів, недоотриманих ДП «НАЕК «Енергоатом» внаслідок перепростою ТГ-3 енергоблоку №3ВП ЮУАЕС ППР - 2011 в сумі 58,32 млн. грн.

Зобов'язано ДП «НАЕК «Енергоатом» вжити заходів до стягнення з ТОВ «Фес Гес Лемп Енерджі» залишку невикористаних коштів у сумі 296417,84 грн.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ДП «НАЕК «Енергоатом», посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що Головним контрольно-ревізійним управлінням України (правонаступником якого є ДФІ України) з 18 липня по 12 серпня 2011 року проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «НАЕК «Енергоатом» за 2010-2011 роки. За результатами даної ревізії складено акт від 12 серпня 2011 року № 05-21/66.

На підставі акту ревізії позивачем було сформовано та направлено відповідачу листом від 27 вересня 2011 року № 05-14/933 вимогу про усунення виявлених порушень та недоліків та запропоновано усунути виявлені недоліки в роботі ДП «НАЕК «Енергоатом» у строк до 01 листопада 2011 року.

У межах встановленого строку ДП «НАЕК «Енергоатом» не виконало зазначені вимоги, у зв'язку і з чим ДФІ України подала позов до суду.

Як на підставу для скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 серпня 2013 року відповідач послався на те, що вимога ДФІ України є незаконною, а тому не підлягає виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги ДФІ України, що викладені в листі від 27 вересня 2011 року № 05-14/933, були предметом судового оскарження.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2012 року у справі № 2а-15755/11/2670 позов ДП «НАЕК «Енергоатом» до Головного контрольно-ревізійного управління України про визнання нечинною вимоги від 27 вересня 2011 року № 05-14/933 задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного контрольно-ревізійного управління України від 27 вересня 2011 року № 05-14/933. При цьому суд першої інстанції дійшов до висновків про протиправність оскаржуваного рішення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 березня 2013 року, рішення суду першої інстанції від 21 лютого 2012 року скасовано та прийнято нове про відмову у позові. При цьому суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, а касаційний суд з ним погодився, що внаслідок поставки POLYINKS «Gmbh» вогнестійкого турбінного мастила rquel-L за якісними показниками, що не відповідають умовам технічної специфікації до договору в частині відповідності якості мастила умовам ТУ 34.70.11335-88, ДП «НАЕК «Енергоатом» понесено додаткові витрати на визначення якості поставленого мастила у сумі 19255,16 грн. з ПДВ.

Також суди прийшли до висновків, що поставка мастила неналежної якості призвела до перепростою ТГ № 3 ВП ЮУАЕС у ППР-2011, а у зв'язку із недотриманням статті 224 Господарського кодексу України внаслідок неналежного виконання постачальником умов договору та невжиття ДП «НАЕК «Енергоатом» заходів щодо уникнення затримки включення енергоблоку після ППР-2011, ДП «НАЕК «Енергоатом» недоотримано доходів та, відповідно, нанесено збитків на суму 48,6 млн. грн. без ПДВ або 58,32 млн. грн. з ПДВ.

Крім того, суд апеляційної інстанції, з яким погодився касаційний суд, зазначив, що оскільки сума коштів, отриманих TOB «Фест Гес Лемп Енерджі» від учасників конференції становить 587545,87 грн., а відповідно до даних бухгалтерського обліку компанії протягом ревізуємого періоду ДП «НАЕК «Енергоатом» отримано від TOB «Фест Гес Лемп Енерджі» грошових коштів в загальній сумі 193617,12 грн. та визнано витрати, понесені останнім за рахунок коштів, отриманих від учасників конференції, в сумі 97510,91 грн., сума, що додатково належить до перерахування на р/р ДП «НАЕК «Енергоатом» згідно пункту 3.5 договору від 14 травня 2010 року № 2680/32-НАЕК, становить 296417,84 грн. (587545,87 грн. - 193617,12 грн. - 97510,91 грн.).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що вказані рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій, є обов'язковими для суду при прийнятті рішення у даній справі, в силу статей 254 та 72 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку із чим судом не прийняті посилання відповідача про протиправність винесеної вимоги.

При цьому суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання вчинити дії підлягають задоволенню частково, оскільки зобов'язання відповідача стягнути з контрагентів кошти передбачає покладення на відповідача функцій судового органу. Суд першої інстанції виходив з того, що саме по собі стягнення, тобто примусове перерахування коштів, є дією уповноважених на те державою чи договором органів, а не відповідача. Натомість належним засобом задоволення позовних вимог та майнового інтересу держави є зобов'язання відповідача вчинити дії для стягнення сум коштів у судовому та позасудовому порядку. При цьому обсяг цих дій та час їх вчинення має максимально відповідати меті перерахування коштів на рахунки відповідача.

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 серпня 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій із огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно частини 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

Згідно пункту 10 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах також надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Оскільки вимоги ДФІ України, що викладені в листі від 27 вересня 2011 року № 05-14/933, відповідачем не виконані, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та зобов'язання ДП «НАЕК «Енергоатом» виконати зазначену вимогу ДФІ України, зокрема вжити заходів до стягнення з підприємства POLYINKS Gmbh додатково понесених витрат на визначення якості поставленої оливи турбінної вогнестійкої Fyrquel-L в сумі 19255,16 грн. та грошових коштів, недоотриманих ДП «НАЕК «Енергоатом» внаслідок перепростою ТГ-3 енергоблоку №3ВП ЮУАЕС ППР - 2011 в сумі 58,32 млн. грн., а також до стягнення з ТОВ «Фес Гес Лемп Енерджі» залишку невикористаних коштів у сумі 296417,84 грн.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: