Справа № 264/7543/14-а
Суддя: Жаботинська С.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Литвиненко Н.В.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року справа №264/7543/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Жаботинської С.В., суддів Лях О.П., Сіваченко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 3 грудня 2014 року у справі № 264/7543/14-а (головуючий І інстанції Литвиненко Н.В.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання нарахувати та виплатити недоплачене щомісячне підвищення до пенсії, як дитині війни з 1 січня 2014 року.

Постановою суду першої інстанції позовні вимоги позивача були задоволені частково - визнано неправомірною бездіяльність відповідача та зобов'язано останнього провести позивачу нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 28 лютого 2014 року по 2 серпня 2014 року включно, з відрахуванням фактично проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що виплата доплати до пенсії позивачу проводиться у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», яка чинна на час розгляду справи, в пункті 4 якої встановлено, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання або державної соціальної допомоги дітям війни справляється у розмірі 7% від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Згідно частини 1 статті 197 КАС України суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до соціальної групи "діти війни", що підтверджується посвідченням, та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Водночас ст. 7 цього закону, передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

З 1 січня 2014 року з урахуванням Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» діють положення ст.6 Закону № 2195, відповідно до якої дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Статтею 67 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (далі - Закон № 1622) було установлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону № 2195 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Зазначені норми набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 3 серпня 2014 року.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення», яка набрала чинності 1 січня 2012 року та діє по цей час встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання або державної соціальної допомоги, які виплачуються замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону № 2195, проводиться в розмірі 7 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 надано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

У зв'язку з прийняттям Закону № 1622 положення статті 6 Закону № 2195, застосовуються з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, а з 03 серпня 2014 року у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував норми зазначеного Закону з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012.

Аналізуючи встановлені обставини та приведені норми закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання нарахувати та виплатити на користь позивача підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни починаючи з 28 лютого 2014 року по 2 серпня 2014 року.

Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, щодо відсутності публічно-правового спору, оскільки, ці доводи не ґрунтуються на Законі.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, справа по суті вирішена правильно і підстави для скасування або зміни постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 3 грудня 2014 року у справі № 264/7543/14-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: С.В.Жаботинська

Судді: О.П.Лях

І.В.Сіваченко