Справа № 202/12410/14-а
Суддя: Зосименко С. Г.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/202/26/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Зосименко С.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради про визнання дій противоправними, зобов'язання здійснити нарахування допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та стягнення заборгованості по допомозі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом в якому просить суд:

- Визнати дії відповідача по необґрунтованому припиненню нарахування державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.07.2014 року з підстав, що суперечать Постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року по справі № 202/409/14-а противоправними.

- Зобов'язати відповідача здійснити нарахування допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.07.2014 по 31.12.2014 у розмірі згідно ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням" до внесення відповідних змін до законодавства, що регулюють дані відносини.

- Стягнути з відповідача заборгованість по допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.07.2014 по 31.12.2014 в розмірі 6192 грн.;

- Стягнути на користь позивача 73.08 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою від 19.12.2014 року було відкрито скорочене провадження у даній справі.

Відповідач проти позову заперечував в повному обсязі просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснювалась управлінням відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811-XII від 21 листопада 1992р.

27 березня 2014 року прийнято Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким внесено зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми": розділ ІV «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» виключено з 01.07.2014 року.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх часткового задоволення. Судом встановлено, що ОСОБА_1 має малолітнього сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача, як застрахована особа в системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2014 року зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради здійснити позивачу перерахунок та виплату державної допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі згідно ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" за період з 24.07.2013 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період до внесення відповідних змін до законодавства, що регулює дані правовідносини.

На виконання вищевказаної постанови відповідачем здійснено перерахунок допомоги за період 24.07.2013 року по 30.06.2014 року в розмірі 9 899 грн. 29 коп.

10.10.2014 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська змінено порядок та спосіб виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2014 року - стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 9 899 грн. 29 коп. Державною казначейською службою України дане рішення прийнято до виконання відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно - курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням" (Закон № 2240).

Статтею 1 Закон України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням" визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням" страховий випадок - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг за цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством.

Одним із принципів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням є державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.

Право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було внесено зміни до Закону № 2240-111 та виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VІ, в тому числі й пункт 25 розділу 11 Закону № 107-VІ щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-111.

Пунктом 2 розділу 111 Закону № 107-VІ було передбачено, що розділ 11 цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-111, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-УІ "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VІ "Про Державний бюджет України на 2010 рік" (далі - Закон № 2154-VІ) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-111 призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-111 на виконання статті 45 Закону № 2154-VІ Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Оскільки Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не встановлювалось на 2014 р. іншій, ніж у Законі № 2240-ІІІ розмір допомоги, а положення Постанови КМУ № 1751 Про порядок призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" від 27.12.2001 р. було затверджене саме на виконання Закону № 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (п.1), то застосовувати зазначену постанову Кабінету Міністрів України до особи, яка застрахована в системі загальнообов'язкового страхування не можливо, оскільки на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-ІІІ), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналізуючи встановлені обставини та приведені норми закону, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що оскільки спір виник щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням", відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми перерахованої допомоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до статей 2, 17 КАС України адміністративний суд не наділений повноваженнями суб'єкта владних повноважень щодо перерахунку та визначення розміру сум допомоги, що підлягають виплаті.

Так, відповідно до статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Установивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 69, 94, 104, 159, 160, 163, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради щодо не виплати ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" - неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі згідно ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за період з 01.07 .2014 року по 31.12.2014 року.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 73.08 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Роз'яснити сторонам, що апеляційна скарга у справах цієї категорії розглядається апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Суддя С.Г. Зосименко