Справа № 2а-9242/10/0870
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 року Справа № 2а-9242/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судці Татаринова Д.В.

при секретарі СандигаВ.М.

розглянув в відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім» Мартон - Агро», с. Новопавлівка, Оріхівський район, Запорізька область

до: Державної податкової інспекції у Оріхівському районі Запорізької області, м. Оріхів Запорізька область,

про: визнання нечинним та скасування податкових повідомлень - рішень, -

за участю представників:

від позивача: Никоненко О.О. (довіреність б/н від 01.11.2010 року);

від відповідача: Агапова А.С. (довіреність № 4451/10/10-001 від 21.12.2010 року);

Мальченко Ю.О. (довіреність № 38/10/10-010 від 17.01.2011 року);

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2010 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім» Мартон - Агро» до Державної податкової інспекції у Оріхівському районі Запорізької області, у якому позивач просить суд визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення - рішення № 000072302/0 від 14 квітня 2010 року, № 000072302/1 від 18 червня 2010 року , № 000072302/2 від 17 червня 2010 року та № 000072302/3 від 27 жовтня 2010 року щодо нарахування податку на прибуток підприємств у розмірі 595 088, 00 грн., у тому числі 457 906, 00 грн. основного платежу та 137 182, 00 грн. штрафні санкції.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі. Зокрема, зазначив, що ДПІ у Оріхівському районі Запорізької області була проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 03 березня 2009 року по 31 грудня 2009 року, за результатами якої складено акт від 01 квітня 2010 року № 7/23-36337947.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», занижено податок на прибуток на загальну суму 457 906, 00 грн.

На підставі матеріалів перевірки 14 квітня 2010 року ДПІ у Оріхівському районі Запорізької області прийнято податкове повідомлення - рішення № 000072302/0, яким Позивачу було визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 595 088, 00 грн., в тому числі 457 906, 00 грн. основного платежу та 137 182, 00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Представник позивача зазначає, що підставою для нарахування податкового зобов'язання стала відсутність у позивача на момент перевірки товарно - транспортних накладних, талонів замовника, подорожніх листів, які б підтверджували отримання послуг з перевезення товару підприємствами ПП «Группа-Сталь», ПП «Регионмон», ТОВ «Курсор-Ком», у зв'язку з чим підприємством завищено суму валових витрат за перевіряє мий період на 183 162, 00 грн.

Представник позивача не погоджується з такими висновками ДПІ у Оріхівському районі Запорізької області. В обґрунтування зазначає, що ПП «Группа-Сталь», ПП «Регионмон», ТОВ «Курсор-Ком» надавали позивачу не послуги з автоперевезення, а експедиційні послуги. Зазначає, що податковим органом неправомірно ототожнено вказані види послуг, та не правомірно застосовано вимоги щодо автоперевезень, до послуг щодо експедирування вантажів.

Вказав, що надання ПП «Группа-Сталь», ПП «Регионмон», ТОВ «Курсор-Ком» експедиційних послуг не повинно підтверджуватися жодними документами крім актів виконаних робіт.

Зважаючи на викладене, позивач вважає нарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 457 906, 00 грн. незаконним, а, відповідно, нарахування штрафних санкцій в розмірі 137 182, 00 грн - безпідставним, та просить податкові повідомлення - рішення № 000072302/0 від 14 квітня 2010 року, № 000072302/1 від 18 червня 2010 року , № 000072302/2 від 17 червня 2010 року та № 000072302/3 від 27 жовтня 2010 року, прийняті ДПІ у Оріхівському районі Запорізької області, скасувати.

Відповідач проти позову заперечив, з підстав, викладених у письмових запереченнях та просить відмовити у задоволені адміністративного позову у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін судом встановлено наступне.

На підставі направлення від 09 березня 2010 року № 45 та № 45/1 від 23 березня 2010 року працівниками ДПІ у Оріхівському районі Запорізької області була проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Торговий Дім» Мартон - Агро» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 03 березня 2009 року по 31 грудня 2009 року. За підсумками перевірки складено акт від 01 квітня 2010 року № 7/23-36337947. За висновками зазначеного акту встановлено порушення позивачем приписів чинного законодавства, а саме: п. 5.1, п. 5.2 пп. 5.3.9 п. 5.3, ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 457 906, 00 грн.

Перевіркою встановлено, що на порушення п. 5.1, п. 5.2 пп. 5.3.9 п. 5.3, ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» підприємством враховано в складі валових витрат витрати пов'язані з транспортуванням товару (вантажоперевезення), які не підтверджені відповідними документами про отримання таких послуг, а саме: на момент перевірки відсутні документи (товарно-транспортні накладні, талони замовника, подорожні листи, тощо ) за 2009 рік, які б підтверджували отримання послуг з перевезення товару постачальниками ПП«Група-Сталь», ПП«Регионмон», ТОВ «Курсор-Ком», в результіті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 457 906, 00 грн., у тому числі, за півріччя 2009 року в сумі 120 859, 00 грн., за 3 квартали 2009 року в сумі 355 158, 00 грн.

За результатами розгляду матеріалів перевірки, 14 квітня 2010 року ДПІ у Оріхівському районі Запорізької області було прийнято податкове повідомлення - рішення № 000072302/0, яким Позивачу було визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 595 088, 00 грн., в тому числі 457 906, 00 грн. основного платежу та 137 182, 00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням - рішенням, позивач оскаржив його до ДПІ в Оріхівському районі Запорізької області, ДПА у Запорізькій області та ДПА України рішенням яких зазначене повідомлення рішення залишено без змін та прийняті податкові повідомлення-рішення від 18 червня 2010 року № 00072302/1, від 17 серпня 2010 року № 000072302/2 та від 27 жовтня 2010 року № 000072302/3.

Зважаючи на незадоволення скарг ТОВ «Торговий Дім» Мартон - Агро», останній звернувся до суду з позовом про скасування спірних податкових повідомлень - рішень.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. а також застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», завданнями органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно приписів ст. 11 вказаного вище Закону, органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Як свідчать матеріали справи, на виконання приписів Закону України «Про державну податку службу», працівниками ДПІ у Оріхівському районі Запорізької області була проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Торговий Дім» Мартон - Агро» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме: заниження податку на прибуток на загальну суму 457 906, 00 грн. Вказане порушення виникло з наслідок врахування в склад валових витрат витрати пов'язані з транспортуванням товару (вантажоперевезення), які не підтверджені відповідними документами про отримання таких послуг, а саме: на момент перевірки відсутні документи (товарно-транспортні накладні, талони замовника, подорожні листи, тощо) за 2009 рік, які б підтверджували отримання послуг з перевезення товару підприемствами ПП«Група-Сталь», ПП«Регионмон», ТОВ «Курсор-Ком».

Згідно п.2.7 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку ( наказ Мінфіну України від 24 травня 1995 року, зареєстровано в Мін'юсті України 05 червня 1995 року №168/704) (надалі Положення №168/704) первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Мінстатом України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами та відомствами України.

Типові форми первинного обліку роботи вантажного автомобіля, а саме: типова форма товарно - транспортної накладної, затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 29 грудня 1995 року №488/346 «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля ( зі змінами і доповненнями). Згідно з пунктом 2 вищевказаного наказу вважати обов'язковим застосування вказаних форм первинного обліку всіма суб'єктами господарської діяльності незалежно від форм власності.

Здійснення господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами на підставі яких ведеться бухгалтерський облік . В свою чергу згідно з частиною 2 статті 3 Положення №168/704 на даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види обліку. Відповідно первинні документи по відображенню господарських операцій є основою для податкового обліку.

Згідно з пунктом 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 та зареєстрованого в Мін'юсті України 20 лютого 1998 року за №128/2568 , основними документами для перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Товарно - транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше 4-х екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної окладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Таким чином, товарно - транспортна накладна відноситься до первинної транспортної документації, застосування якої всіма суб'єктами господарської діяльності незалежно від форм власності є обов'язковим.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у редакції від 22 травня 1997 року № 283/97-ВР із змінами та доповненнями визначено що валові витрати виробництва та обігу (далі валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Абзацом 3 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України № 283/97-ВР зазначено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими документами, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Пунктом.3.1 ст. 3 вказаного Закону передбачено, що об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на:

- суму валових витрат платника податку , визначених ст. 5 Закону № 283/97-ВР;

- суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із ст. ст. 8 та 9 Закону № 283/97-ВР.

Твердження позивача про те, що ПП «Група-Сталь», ПП «Регионмон», ТОВ» Курсор-Ком» надавали позивачу не послуги з автоперевезення, а експедиційні послуги, які відповідно до ЦК України є зовсім різними цивільно-правовими договори, а отже і вимоги по документальному оформленню цих господарських операцій зовсім різні, не приймається судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

В той час як за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Отже, різниця між вказаними цивільно-правовими договорами полягає у наданні додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо, надання яких передбачає договір експедиційних послуг.

Твердження ж представника позивача, що надання ПП «Група-Сталь», ПП «Регионмон», ТОВ «Курсор-Ком» експедиційних послуг не повинно підтверджуватися жодними документами крім актів виконаних робіт, спростовується ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиційну діяльність» відповідно до якої, перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу з пункту його відправлення до пункту його призначення, що не підтверджується наданими представником позивача суду актами виконаних робіт.

З огляду на викладене, суд вважає висновки перевірки обґрунтованими та відповідно донарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток таким, що здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства України. А, відтак, суд вважає обґрунтованими і штрафні санкції нараховані на підставі пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вище викладене, податковим органом доведено правомірність прийняття податкових повідомлень - рішень № 000072302/0 від 14 квітня 2010 року, № 000072302/1 від 18 червня 2010 року , № 000072302/2 від 17 червня 2010 року та № 000072302/3 від 27 жовтня 2010 року, у зв'язку з чим суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі у відповідності до вимог ст. 160 КАС України оформлена і підписана 21 лютого 2011 року .

Суддя Д.В. Татаринов