Справа № 826/17188/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 січня 2015 року 15:29 № 826/17188/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., при секретарі судового засідання Трухан К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тема Мода Юкрейн"

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

за участі представників сторін:

від позивача: Файяд О.С.;

від відповідача: Савиченко С.Д., Декань М.І.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тема Мода Юкрейн" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.08.2014р. №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Голосіївському районі на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 23.07.2014р. № 311/1-26-50-22-03-34349259 винесено податкове повідомлення-рішення від 12.08.2014р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що висновки, викладені в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам, оскільки реальність господарських операцій з контрагентом підтверджується первинною документацією.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав відсутності господарської мети здійсненої операції та наявності порушень, встановлених перевіркою.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м.Києві (далі - відповідач) 23 липня 2014 року було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Тема Мода Юкрейн» (далі - позивач) з питань повноти нарахувань та достовірності сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ «Сілк Констракшн» за період з 01.02.2014 р. по 28.02.2014 р., за результатами якої складено акт перевірки № 311/1-26-50-22-03-34349259 від 23.07.2014 (далі - акт перевірки).

Актом перевірки було сформульовано висновок про порушення позивачем підпункту п.п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10, п. 201.11 ст. 201 Податкового Кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 581196грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення № від 12 серпня 2014 р. яким позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування на вищезазначену суму.

Прийняття зазначеного рішення мотивовано наступними обставинами.

Актом перевірки було встановлено, що 10 жовтня 2013 року ТОВ «Тема Мода Юкрейн» уклало із ТОВ «Сілк Констракшн» договір підряду на виконання будівельних (ремонтних) робіт б/н (надалі - «Договір»). Відповідно до умов даного Договору, ТОВ «Сілк Констракшн» (надалі - «Підрядник) здійснює ремонтні та/або будівельні роботи у магазині ТОВ «Тема Мода Юкрейн» (надалі - «Замовник»), який розташований за наступною адресою: м. Київ, вул. М. Лаврухіна, 4, ТРЦ «Район». Відповідно до умов вищезгаданого Договору, Підрядник має право здійснювати ремонтні та/або будівельні роботи як самостійно, так із залученням субпідрядників. Згідно умов оплати, а саме пункту 5.1.1 Договору, Замовник здійснює авансовий платіж (передоплату) на банківський рахунок Підрядника у розмірі 25% від загальної вартості Договору, що становить 1 332, 771, 39 грн.

Актом перевірки було зазначено, що до перевірки не було надано акти приймання - передачі виконаних робіт, натомість надано податкову накладну №12 від 21.02.2014р.

В ході проведення перевірки використано акт перевірки ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м.Києві від 14.05.2014 №1349/26-55-22-07/38389405 Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Сілк констракшн" щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період діяльності з 01.01.2013 по 30.04.2014 року.

Акт ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м.Києві від 14.05.2014 №1349/26-55-22-07/38389405 складено з урахуванням матеріалів отриманих від ОУ ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві службовою запискою "Про результати відпрацювання ризикового платника податків оперативним підрозділом ГУ Міністерства доходів і зборів України", згідно якої: за податковою адресою АДРЕСА_1/16 підприємство ТОВ "Сілк Констракшн" не знаходиться. Встановлено, що засновником ТОВ "Сілк Констракшн" являється гр. ОСОБА_5, який зареєстрований в Туреччині. Додатково проведено почеркознавче дослідження по документах, що містяться в матеріалах реєстраційної справи ТОВ "Сілк Констракшн". Згідно висновку експерта №211 від 05.05.2014 року підписи від імені керівника ТОВ "Сілк Констракшн" гр. ОСОБА_6 в матеріалах реєстраційної справи були виконані різними особами. На момент проведення звірки ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м.Києві, стан платника податків ТОВ "Сілк Констракшн", (код ЄДРГІОУ 38389405) - 9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Враховуючи вищевикладене, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві не має можливості провести зустрічну звірку ТОВ "Сілк Констракшн" (код СДРГІОУ 38389405) щодо фінансово-господарських відносин з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період діяльності з 01.01.2013 по 30.04.2014 року.

Згідно даних АС "Податковий блок" на Товаристві та звітів про суми нарахованої заробітної плати за період з 01.01.2013 по 30.04.2014, поданих до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві на Товаристві обліковувалось 2 особи.

На підставі викладеного актом перевірки було сформульовано висновок про порушення позивачем п. 198.1. п. 198.3. п. 198.6 ст. 198 та п. 201.6, 201. 10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Суд погоджується з наявністю вищезазначеного порушення виходячи з такого.

Порядок надання документів під час проведення перевірок встановлено нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно із статтею 44.6 вищезазначеного кодексу, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Отже, вищезазначеною правовою нормою визначено обов'язок позивача надати документи на підтвердження правомірності формування показників звітності, та наслідки неподання таких документів. Крім того, цією правовою нормою визначено обов'язок врахування наданих документів під час прийняття рішення.

Статтею 44.7 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом трьох робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні. У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

Зазначеною нормою визначено право платника податку після отримання акту перевірки надати документи, визначені в акті перевірки як відсутні. Натомість жодним документом у справі не підтверджується обставина подання позивачем відповідачу після закінчення перевірки актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт. При цьому в акті перевірки прямо зазначено про їх ненадання під час проведення перевірки.

Крім того суд зазначає наступне.

10.10.2013 р. ТОВ «Тема Мода Юкрейн» укладено з ТОВ «Сілк констакшн» договір підряду на виконання будівельних (ремонтних) робіт № б/н, відповідно до умов якого, ТОВ «Сілк Констакшн» здійснює ремонтні роботи та/або будівельні роботи у магазині ТОВ «Тема Мода Юкрейн», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Лаврухіна, 4, ТРЦ «Район».

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду договірні ціни (кошториси будівництва), локальні кошториси на будівельні роботи, платіжні доручення, штатний розклад ТОВ «Сілк Констракшн», договори підряду, укладені ТОВ «Сілк Констракшн» на здійснення підрядних робіт, договори поставки.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив суду, що у відносинах з позивачем залучав субпідрядників, які і виконували роботи. Первинні документи на виконання угод з позивачем підписував особисто.

Однак суд критично оцінює зазначені пояснення свідка з огляду на наступне. В матеріалах справи міститься довідка про штатний розклад ТОВ «Сілк Констракшн» відповідно до якого штат товариства у 2014 році складав директор, юрист, муляр та штукатур. На переконання суду такий штат не в змозі виконувати контроль за виконанням робіт субпідрядними організаціями та прийняття таких робіт від останніх. Також надані суду копії договорів, укладених між ТОВ «Сілк Констаракшн» та субпідрядними організаціями не містять посилання на договори між позивачем та ТОВ «Сілк Констракшн», що унеможливлює зробити висновок, що такі договори укладалися на виконання робіт для позивача.

З зазначеного суд доходить висновку, що відносини між позивачем та ТОВ «Сілк Констракшн» не мали на меті здійснення господарських операцій, а складання первинних документів мало на меті прикриття фіктивних відносин.

Матеріали справи не містять жодних доказів узгодження між позивачем та його контрагентом предмету договору, зокрема, зазначених в п. 2 контракту - проекту (архітектурного, електричного та механічного); технічної специфікації торгового центру; програми робіт.

Відсутні також будь - які докази такого узгодження між контрагентом позивача та іншими підприємствами, докази фактичного виконання робіт, відомості про осіб, якими такі роботи були виконані.

Позивачем не було надано жодного доказу наявності у контрагента позивача трудових ресурсів, матеріалів та механізмів для виконання робіт, інших обставин, які могли бути враховані позивачем при обранні контрагента.

Відповідно до приписів пункту 14.1.36 статті 14.1 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Суд доходить висновків, що з урахуванням вищезазначених правових норм Податкового кодексу та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарську діяльність особи слід вважати сукупністю господарських операцій цієї особи.

Також суд вважає, що пунктом 14.1.36 статті 14.1 Податкового кодексу України встановлено такий критерій господарської діяльності, як направлення діяльності на отримання доходу.

Згідно з п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати-сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка, як встановлено п. 201.10 цієї ж статті є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із частини другої ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність.

Частиною першою ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

Отже, позивач не надав суду документів, що є обов'язковими для формування податкового кредиту. Аналіз матеріалів справи у сукупності свідчить про те, що зазначена угода укладалася без їх фактичного виконання сторонами, а тому, суд дійшов висновку, що позивач протиправно сформував податковий кредит за вказаною вище угодою.

Враховуючи вищенаведене, із наданих позивачем документів не можливо встановити зв'язок між його господарською діяльністю, придбанням послуг та їх реалізацією, а відтак позивач не довів, що його дії по формуванню податкового кредиту є правомірними.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 установлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про відсутність сукупності умов, обставин та підстав з якими Податковий кодекс України у взаємозв'язку з положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" пов'язують виникнення у позивача права на спірні суми податкового кредиту з ПДВ та валових витрат.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено право на включення до податкового кредиту та валових витрат сум податку на додану вартість.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач довів належними документально підтвердженими доказами правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Беручи до уваги вищенаведене у сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69- 71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Тема Мода Юкрейн» відмовити.

2. Стягнути з ТОВ «Тема Мода Юкрейн» () решту суми судового збору у розмірі 4384,80 грн. до Державного бюджету України.

3. Стягнення решти суми судового збору у розмірі 4384,80 грн. з ТОВ «Тема Мода Юкрейн» () доручити ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук

Повний текст постанови виготовлено 27.01.2015 р.