Справа № 2а-5768/10/1770
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року м. Київ К/9991/34390/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника позивача Скарбарчука О.Г.

представника відповідача Шапор Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24.03.2011

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011

у справі № 2а-5768/10/1770

за позовом Публічного акціонерного товариства «Волинь-Цемент»

до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.03.2011, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Здолбунівської ОДПІ Рінвенської області від 19.11.2010 № 000066234/0. Присуджено з Державного бюджету України на користь ПАТ «Волинь-Цемент» судовий збір в сумі 3,40 грн.

Здолбунівська об'єднана державна податкова інспекція Рівненської області подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що суди не врахували, що під час перевірки позивача було встановлено порушення вимог п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, а відповідачем суду були надані докази про відсутність у позивача права на податковий кредит та бюджетне відшкодування.

Заступник прокурора м.Києва приєднався до касаційної скарги в порядку ст. 217 Кодексу адміністративного судочинства України, підтримавши її вимоги.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України судом касаційної інстанції в судовому засіданні здійснено заміну відповідача у справі - Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області її правонаступником - Здолбунівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Рівненській області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Підставою для зменшення ПАТ «Волинь-Цемент» за податковим повідомленням-рішенням Здолбунівської ОДПІ Рівненсткої області від 19.11.2010 № 000066234/0 бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2010 року в сумі 4702000,00 грн. слугували висновки документальної невиїзної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2010 року, викладені в акті від 19.11.2010 № 1305/2340-00293054, про порушення вимог п. 1.8 ст. 1, п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

Відповідач вважає, що позивач не має права на податковий кредит та, відповідно, бюджетне відшкодування за лютий 2010 року з огляду на те, що відповіді від органів державної податкової служби, до яких були надіслані запити щодо проведення перевірок контрагентів позивача - ТОВ «Ренейссанс Констракшн», ТОВ «Холдинг пожежна безпека», ТОВ «Торгова база «Укрбуд», не надійшли.

Також відповідач в акті перевірки вказав на те, що в результаті автоматизованого співставлення податкових зобов'язань в розрізі контрагентів на рівні ДПА України встановлено, що в ланцюгах постачальників - ТОВ «Ренейссанс Констракшн», ТОВ «Холдинг пожежна безпека», ТОВ «Торгова база «Укрбуд» наявні контрагенти, які не виконували вимог Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР щодо декларування результатів фінансово-господарської діяльності та сплати податку на додану вартість.

Інших правових та фактичних підстав для позбавлення позивача права на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2010 року відповідачем в акті не наведено.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Порядок і підстави формування податкового кредиту, визначення сум податку, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, регламентовані п. 7.4, п. 7.5, п. 7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), якого платник податків зобов'язаний дотримуватися.

За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (послуг), яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, за наявності факту дотримання платником податку вимог вказаних вище норм закону при формуванні податкового кредиту, обчисленні від'ємного значення та заявленні його до бюджетного відшкодування, платник податку на додану вартість має право на отримання такого відшкодування.

Судами попередніх інстанцій не встановлено жодного фактичного порушення вимог наведених норм Закону, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту, заявлення до відшкодування від'ємного значення з податку на додану вартість та отримання такого відшкодування.

Закон не ставить право на заявлення до бюджетного відшкодування податку на додану вартість та на отримання такого відшкодування залежно від факту підтвердження зустрічними перевірками сплати податку на додану вартість всіма постачальниками у ланцюгу постачання товару.

Допущені постачальниками в ланцюгу постачання товару певні порушення податкового законодавства тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальникам товару та заявлення до бюджетного відшкодування від'ємного значення з податку на додану вартість.

З огляду на те, що відповідач в акті перевірки посилався на непідтвердження господарських операцій між контрагентом позивача - ТОВ «Ренейссанс Констракшн» та ТОВ «С.Дж.Р.Груп» через порушення кримінальної справи щодо директора останнього, судами попередніх інстанцій також встановлено, що ТОВ «Ренейссанс Констракшн» виконувало для позивача роботи за договором №292/04/4.2 у грудні 2009 року, однак акт перевірки не містить жодних фактичних даних, які б свідчили про виконання ТОВ «С.Дж.Р.Груп» для ТОВ «Ренейссанс Констракшн» будь-яких будівельно-монтажних робіт у грудні 2009 року. Вироку щодо директора ТОВ «С.Дж.Р.Груп» немає.

Відповідач в касаційній скарзі не наводить доводів та не вказує доказів, які б могли поставити під сумнів правильність встановлених судами попередніх інстанцій обставин та зроблених висновків. Касаційна скарга містить загальні посилання на непідтвердження господарських операцій, надання відповідачем доказів цьому, однак без зазначення конкретних доказів таким посиланням, а тому є необгрунтованою.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами норм матеріального права при вирішенні справи та вважає, що суди повно встановили обставини та надали їм правову оцінку на підставі норм матеріального права, що врегульовують спірні правовідносини.

Враховуючи наведене, касаційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24.03.2011 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою через Вищий адміністративний суд України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун