Справа № 2а-4037/12/2170
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2015 р. м. Київ К/800/35608/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Пилипчук Н.Г.
Приходько І.В.
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуФермерського господарства «Агро ВВ»
на постановуОдеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013
у справі № 2а-4037/12/2170
за позовомФермерського господарства «Агро ВВ»
доЧаплинської міжрайонної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби
провизнання протиправними дій ,-

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Агро ВВ» звернулось з адміністративним позовом до Чаплинської міжрайонної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у прийнятті як податкової звітності подані податкові декларації з податку на додану вартість за липень 2012 року та серпень 2012 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 26.10.2012 позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013 постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26.10.2012 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У письмовому заперечені на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне:

- фермерське господарство «Агро ВВ» зареєстроване рішенням Чаплинської районної державної адміністрації від 03.12.2008 та відповідно до свідоцтва від 01.05.2010 №100279572 є платником податку на додану вартість, та веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність з ПП «Колос» без утворення юридичної особи;

- позивачем за допомогою засобів електронного зв'язку 16.08.2012 та 17.09.2012 подано до Чаплинської МДПІ податкові декларації та додатки до них з податку на додану вартість за липень 2012 року та серпень 2012 року;

- згідно квитанцій № 2 від 16.08.2012 та від 17.09.2012 документи податковим органом прийнято;

- відповідач листами від 13.09.2012 за № 1151/15-009, № 1152/15-009, № 1153/15-009, № 1154/15-009 та від 20.09.2012 за № 1197/15-009, № 1198/15-009, № 1199/15-009 повідомив позивача про невизнання декларацій як податкової звітності.

Позиція контролюючого органу полягає в тому, що в ході проведеної перевірки надісланих позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість виявлено недоліки, а саме - в назві підприємства відсутня відмітка «Договір про спільну діяльність від ___ № ___». У зв'язку із виявленими недоліками позивачу направлено листи про невизнання декларацій та додатків до неї як податкової звітності.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем не доведено суду, що рішення про невизнання декларацій як податкової звітності прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки в деклараціях в графі «Платник» відомості про найменування, дату та номер договору відсутні, то податкова звітність за липень та серпень 2012 року надана з порушенням загальних вимог оформлення документів податкової звітності.

Суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 48 Податкового кодексу України визначено порядок складання та обов'язкові реквізити податкової декларації.

Згідно п.48.1 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

За змістом п. 48.3 ст.48 Податкового кодексу України Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до п.48.7 ст.48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно із п.11 І розділу Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492, платники податку, які ведуть облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи, подають податкову звітність за результатами такої діяльності з відміткою «Договір про спільну діяльність від ______ № __» та вказують назву договору.

Дослідивши податкові декларації позивача за липень 2012 року від 09.08.2012 та серпень 2012 року від 17.09.2012, які отримані відповідачем 16.08.2012 та 17.09.2012 відповідно, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем виконано вимоги ст.48 Податкового кодексу України та п.11 названого Порядку, оскільки в податкових деклараціях вказано «Договір про спільну діяльність від 31.03.2010 № -», тобто, у деклараціях зазначено дату договору без номера.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, який не погодився з доводами відповідача, що рішення про невизнання як податкової звітності податкових декларацій за липень 2012 року та серпень 2012 року було прийнято у зв'язку з відсутністю відомостей щодо договору про спільну діяльність, оскільки матеріали справи містять копії поданих декларацій із зазначенням реквізитів даного договору без номеру.

При цьому, суд касаційної інстанції вважає необґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що податкова звітність позивача за липень 2012 року та серпень 2012 року подана з порушенням загальних вимог оформлення документів податкової звітності, оскільки декларації в графі «Платник» позивачем не зазначено відомості про найменування, дату та номер договору, з огляду на те, що судом апеляційної інстанції не зазначено законодавчо визначених підстав, які зобов'язують платника податку відображати зазначені відомості безпосередньо саме в рядку 04 в графі «Платник» податкової декларації з податку на додану вартість.

Відповідно до п.49.10 ст.49 Податкового кодексу України відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

За змістом п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання

Судом першої інстанції встановлено, що податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2012 року отримана відповідачем 16.08.2012, а лист про її неприйняття як податкової звітності направлено позивачу 13.09.2012.

З урахуванням встановлених судами попередніх інстанцій обставин у даній справі, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено, що рішення про невизнання декларацій як податкової звітності прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та, як наслідок, про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Зважаючи на викладене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а помилково скасована постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Фермерського господарства «Агро ВВ» задовольнити.

2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013 скасувати та залишити в силі постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26.10.2012 у справі № 2а-4037/12/2170.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
Судді Н.Г. Пилипчук

І.В. Приходько