Справа № 2а-1970/2289/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Справа № 122133/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представника відповідача Чорнописької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2011 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції, яким просив скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 24.03.2011 року № , яким до нього застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 128960,82 грн. за порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що наявність у позивача необлікованих товарних запасів на суму 64480,41 грн. за місцем здійснення торгівлі (в магазині) підтверджується належними та допустимими доказами, а саме відомостями, долученими до акту перевірки і підписаними продавцем магазину ОСОБА_3 З врахуванням наведеного суд критично оцінив твердження позивача про те, що вказаний товар перебував на складі і там здійснювався його облік. Також безпідставними є твердження позивача про те, що відомості про наявність товару за місцем здійснення торгівлі підписані продавцем помилково під тиском податкових інспекторів і зазначені у них дані не відповідають дійсності, оскільки вказані обставини не підтверджуються належними доказами, так як ні продавець, ні позивач до правоохоронних органів з цього приводу не звертались. За таких обставин суд дійшов переконання про правомірність висновків відповідача про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і правомірно застосував до нього штрафні санкції за це порушення згідно з ст. 20 цього Закону в подвійному розмірі необлікованого товару .

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував його доводів про те, що необлікований, на думку перевіряючих, товар перебував не в магазині, який був об'єктом перевірки, а на складі, що знаходиться в тому приміщенні, що й магазин, але з іншого боку, де був облікований належним чином. Посилання відповідача в підтвердження своїх висновків, з якими погодився суд першої інстанції, на роздруківку оприбуткованих товарів із реєстратора розрахункових операцій, є безпідставним, оскільки дана роздруківка відображає товар, який був раніше реалізований і знаходиться в пам'яті реєстратора, а не конкретно наявний товар на момент перевірки. Також суд безпідставно відхилив його клопотання про долучення до справи доказів, в тому числі копії Книги обліку доходів і витрат та про допит в якості свідка продавця магазину ОСОБА_3 Крім того, суд не врахував, що відповідачем порушено встановлений законодавством порядок проведення перевірки та оформлення її результатів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 02.03.2011 року працівники Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції провели перевірку господарської одиниці - магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2, з питань дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої складено акт.

В акті перевірки зазначається про виявлені під час перевірки порушення п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме позивач порушив встановлений законодавством порядок обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 64480,41 грн.

На підставі акта перевірки Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція прийняла податкове повідомлення-рішення від 24.03.2011 року № , яким до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 128960,82 грн. за вказане порушення.

Колегія суддів вважає помилковим і необґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного рішення відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після їх закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пунктом 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено обов'язок суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (надані послуги) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі статтею 21 цього Закону України до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 6 даного Закону облік товарних запасів фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що обов'язок ведення обліку товарних запасів не був передбачений для фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента України від 03.071998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (який був чинним на час виникнення спірних відносин).

В свою чергу фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які перебували на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог п. 12 ст. 3 та ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» були зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Як встановив суд, на час проведення перевірки ОСОБА_2 був фізичною особою-підприємцем та не був платником єдиного податку.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом державної податкової служби.

Фізичні особи-підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до п. 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року № 1025, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 року за № 1425/18720, фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій щоденно на підставі первинних документів здійснюються записи про операції, що відбулися у звітному (податковому) періоді.

Колегія враховує, що під час перевірки працівники податкового органу, які її проводили, первинні документи на товар, який зберігається на місці продажу, не витребовували, а висновок про їх відсутність зроблено лише на підставі того, що вони були відсутні у приміщенні, в якому безпосередньо здійснювався продаж товару.

Однак перевіряючі не врахували, що суб'єкт господарювання не зобов'язаний зберігати первинні документи на товар безпосередньо в торговельному залі, а чинне законодавство не забороняє йому зберігати первинні документи обліку в будь-якому іншому приміщенні, незалежно від його господарського призначення, в тому числі і в складському приміщенні, де зберігаються інші товарні запаси.

При цьому, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії договору оренди від 31.12.2010 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 (орендодавець) і ФОП ОСОБА_2, позивач орендує частину нежитлового приміщення площею 15 м кв. для організації складу (зберігання товарів) по АДРЕСА_1, тобто в тому ж приміщенні, де знаходиться магазин.

А як вбачається з наданої позивачем копії Книги обліку доходів і витрат, яка належним чином прошита, пронумерована і зареєстрована в органі державної податкової служби, ФОП ОСОБА_2 у встановленому законодавством порядку вів облік, в тому числі обсяг і вартість придбаних для реалізації товарів.

Також колегія суддів вважає обґрунтованими та погоджується з доводами позивача про безпідставність посилання відповідача в підтвердження своїх висновків, з якими погодився суд першої інстанції, на отриману під час проведення перевірки роздруківку оприбуткованих товарів із реєстратора розрахункових операцій (звіт даних по товарах), оскільки, як правильно зазначає позивач, дана роздруківка відображає товар, який був раніше реалізований і знаходиться в пам'яті реєстратора, а не конкретно наявний товар на момент перевірки.

Однак дані обставини безпідставно не були враховані податковим органом при прийнятті оскаржуваного рішення та судом першої інстанції при розгляді справи, що призвело до неправильного вирішення справи і прийняття необґрунтованого рішення.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2011 року у справі № 2а-2289/11/1970 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції від 24 березня 2011 року № .

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Постанова складена в повному обсязі 02.02.2015 року