Справа № 299/1276/14а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Справа № 876/7403/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Леміш М.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградівська взуттєва фабрика» на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської обл. від 11.07.2014р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградівська взуттєва фабрика» до Виноградівської міської ради Закарпатської обл., треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання протиправним та скасування рішення міської ради, -

В С Т А Н О В И Л А:

16.04.2014р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Виноградівська взуттєва фабрика» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати нечинним та скасувати рішення Виноградівської міської ради Закарпатської обл. № 804 від 17.10.2013р. «Про скасування п.3 рішення МВК № 54 від 24.02.2009р. «Про визнання права власності на будівлі»; судові витрати покласти на відповідача (а.с.3-6).

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської обл. від 11.07.2014р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.163-168).

Не погодившись із винесеним судовим рішення, його оскаржив позивач ТзОВ «Виноградівська взуттєва фабрика», який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.174-177).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції не врахував попередніх судових рішень, якими було скасовано рішення міської ради № 259 від 22.09.2011р., а також проігнорував висновки рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009р. по вказаній категорії справ.

Також вважає помилковими висновки суду про те, що спірний будинок не увійшов до цілісного майнового комплексу позивача, сам об'єкт незавершеного будівництва загальною вартістю 297727 крб. залишився під час розгляду справи не ідентифікованим.

Окрім цього, судом не з'ясовано і не вказано, з яких саме підстав міською радою було скасовано рішення п.3 рішення виконавчого комітету № 54 від 24.02.2009р. «Про визнання права власності на будівлі».

Відповідач і треті особи, будучи належними повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Також останніми детально та повно викладено свою позицію у поданих запереченнях на апеляційну скаргу; скеровані ж клопотання про відкладення розгляду будь-яких поважних причин неможливості розгляду справи в їх відсутності (у тому числі, необхідності представлення додаткових доказів тощо) не містять, а відтак в задоволенні цих клопотань колегією суддів відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ТзОВ «Виноградівська взуттєва фабрика» створене шляхом перетворення Відкритого акціонерного товариства /ВАТ/ «Виноградівська взуттєва фабрика» та є правонаступником останнього (а.с.8-20, 21-25).

Згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта прийнято в експлуатацію зведений 4-хквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.28-32).

Відповідно до розпорядження голови Винорадівської районної державної адміністрації Закарпатської обл. № 489 від 26.12.2008р. затверджено акт державної приймальної комісії від 22.12.2008р. про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом 4-хквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (п.1.2); зобов'язано забудовника (заступника директора взуттєвої фабрики Вашкеба М.В.) передати, а Виноградівській міській раді (міському голові - Бочкай С.З.) взяти на баланс 4-хквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, з метою подальшої приватизації квартир громадянами з урахуванням умов договору від 07.07.1998р. «Про сумісну діяльність» (п.2) (а.с.26-27).

Пунктом 3 рішенням Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської обл. № 54 від 24.02.2009р. визнано за ВАТ «Виноградівська взуттєва фабрика» право власності на 4-хквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1. (а.с.33-34).

26.02.2009р. позивачу видано Виноградівською міською радою свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме 4-хквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.36-39).

17.10.2013р. відповідачем Виноградівською міською радою прийнято рішення № 804 «Про скасування п.3 рішення МВК № 54 від 24.02.2009р. «Про визнання права власності на будівлі», згідно якого скасовано п.3 рішення Виконавчого комітету Виноградівської міської ради № 54 від 24.02.2009р. «Про визнання права власності на будівлі», а саме п.3 - визнати право власності на 4-хквартирний житловий будинок в АДРЕСА_1 за ВАТ «Виноградівська взуттєва фабрика» (а.с.7).

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі п.15 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідач скасував рішення виконавчого комітету, яке не відповідало ст.41 Конституції України, ст.ст.318, 321, 326 Цивільного кодексу України, через що діяв у межах передбачених повноважень.

Вказаний висновок обґрунтований тим, що із вартості цілісного майнового комплексу Виноградівської взуттєвої фабрики, яка була корпоратизована згідно з Указом Президента України № 210/93 від 15.06.1993р. «Про корпоратизацію підприємств» та Положення про порядок корпоратизації підприємств, затв. постановою КМ України № 508 від 05.07.1993р., вилучена вартість майна на суму 300227 тис.крб., у тому числі державний житловий фонд на суму 297727 тис.крб., що відповідає вартості незавершеного будівництва 4-хквартирного житлового будинку.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (вредакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Згідно з ч.6 зазначеної статті виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Частиною 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Конституційним Судом України у Рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009р. у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що системний аналіз положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

У той же час, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення та рішення виконавчого комітету, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема: відсутність факту виконання рішення, що скасовується; відсутність факту виникнення правовідносин, пов'язаних з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб'єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

Матеріалами справи стверджується, що на підставі рішення Виконавчого комітету Виноградівської міської ради № 54 від 24.02.2009р. «Про визнання права власності на будівлі» позивачем отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на 4-хквартиний будинок по АДРЕСА_1.

За таких умов судом першої інстанції не враховано, що на підставі скасованого відповідачем рішення вже виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та зазначене рішення є виконаним, у тому числі шляхом отримання позивачем свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

За вказаних обставин, а також зважаючи на те, що позивач як власник майна та суб'єкт правовідносин заперечував проти їх зміни або ж припинення, колегія суддів вказує на помилковість позиції суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваного рішення, оскільки зазначене прийнято за відсутності у відповідача у спірних правовідносинах необхідного обсягу повноважень на скасування власних ненормативних правових актів.

Додатково колегія суддів враховує наступні обставини.

Питання приватизації державного майна, передачі незавершеного житлового будинку на баланс міської ради стосуються правовідносин, які є відмінними від розглядуваних. Зокрема, заявлений позов стосується скасування органом місцевого самоврядування рішення виконавчого комітету щодо визнання за позивачем права власності на новозведений житловий будинок; вказані відносини регулюються приписами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Натомість, відносини щодо корпоратизації підприємства і приватизації майна, яке не увійшло до складу цілісного майнового комплексу корпоратизованого підприємства, характеризуються іншим складом осіб та регулюються іншим законодавством.

Отже, спірне рішення № 804 від 17.10.2013р. не стосується і не врегульовує правовідносин корпоратизації підприємства і приватизації майна, яке не увійшло до складу цілісного майнового комплексу корпоратизованого підприємства.

Також обраний відповідачем спосіб захисту державної власності, а саме скасування рішення виконавчого комітету про визнання за позивачем права власності на об'єкт нерухомості, не є універсальним у розглядуваному випадку, а його застосування не призводить до відновлення того становища, яке існувало до прийняття виконавчим комітетом рішення № 54 від 24.02.2009р.

Окрім цього, відповідачем в рішенні № 804 від 17.10.2013р. не наведено підстав та причин скасування рішення виконавчого комітету № 54 від 24.02.2009р. «Про визнання права власності на будівлі»; не наведено таких Виноградівською міською радою й під час судового розгляду справи.

У матеріалах справи наявні судові рішення, якими визнано протиправним та скасовано рішення Виноградівської міської ради Закарпатської обл. № 259 від 22.09.2011р. «Про скасування п.3 рішення МВК № 54 від 24.02.2009р. «Про визнання права власності на будівлі» (а.с.41-48, 149), однак останні помилково не враховані судом першої інстанції під час вирішення розглядуваного спору.

За наведених обставин колегія суддів заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, при цьому належить визнати протиправним та скасувати рішення Виноградівської міської ради Закарпатської обл. № 804 від 17.10.2013р. «Про скасування п.3 рішення МВК № 54 від 24.02.2009р. «Про визнання права власності на будівлі».

При цьому в порядку ст.94 КАС України на користь позивача ТзОВ «Виноградівська взуттєва фабрика» слід стягнути з місцевого бюджету Виноградівської міської ради Закарпатської обл. судові витрати в розмірі 109 грн. 62 коп. сплаченого судового збору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградівська взуттєва фабрика» задоволити.

Постанову Виноградівського районного суду Закарпатської обл. від 11.07.2014р. скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Виноградівська взуттєва фабрика» позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виноградівської міської ради Закарпатської обл. № 804 від 17.10.2013р. «Про скасування п.3 рішення МВК № 54 від 24.02.2009р. «Про визнання права власності на будівлі».

Стягнути з місцевого бюджету Виноградівської міської ради Закарпатської обл. на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградівська взуттєва фабрика» понесені судові витрати в розмірі 109 (сто дев'ять) грн. 62 коп. сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Савицька