Справа № 377/1186/14-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/1186/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Малишенко Т.О.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 26.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до Славутицького міського суду Київської області з адміністративним позовом до УПФУ в м. Славутичі Київської області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язання зробити перерахунок та виплачувати з 01 липня 2014 року підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленого ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому у зоні посиленого радіологічного контролю, з послідуючими перерахунками у відповідності до зміни розміру мінімальної зарплати; зобов'язання зробити перерахунок та виплачувати з 01 липня 2014 року додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до 3 категорії, відповідно до вимог ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 26.12.2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_2 та УПФУ в м. Славутичі Київської області Київської області подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції відповідно в частині відмови в позові і задоволенні позовних вимог та постановити нову, якою відповідно задовольнити позов та відмовити в його задоволенні в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважається громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується відповідним посвідченням та відноситься до 3 категорії постраждалих внаслідок ЧАЕС.

У відповідності до статті 49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 3 категорії призначається у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно до ч. 1 ст. 39 Закону, пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Всупереч ст. ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу вказані доплати виплачувалися частково, у фіксованому розмірі, визначеному відповідно до ПКМУ, а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні ПКМУ відповідач не правомірно виплачував доплату до пенсії та додаткову пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено ст.ст. 39, 51 зазначеного Закону.

Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (ч. 1 ст. 28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого даною правовою нормою, мінімального розміру пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було встановлено обмежень для застосування норм і положень ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року. Даним Законом не було надано права Кабінету Міністрів України за вказаний період встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про внесення змін до закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» № 1622-VII від 31.07.2014 року, який набрав чинності 3 серпня 2014 року, доповнено пунктом 6-7 Прикінцеві Положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким установлено, що норми і положення, зокрема, статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Зазначені положення не визнані неконституційними, не змінені та не скасовані.

Суд першої інстанції правильно відзначив, що під час вирішення питання, яка з одно предметних законодавчих норм ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню, то підлягає застосуванню та норма закону, що прийнята пізніше, в даному випадку пізніше прийняті норми Закону України «Про внесення змін до закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 1622-VII від 31.07.2014 року.

Таким чином, за загальними засадами пріоритету законів над підзаконними актами при визначенні позивачеві додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров'ю, з 01 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року застосуванню підлягала ч.1 ст.51 Закону № 796-ХІІ, а не положення постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. При здійсненні розрахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за вказаний період згідно з вимогами зазначених норм Закону № 796-ХІІ та з врахуванням положень частини першої статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які визначають мінімальний розмір пенсій за віком, застосуванню підлягав розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у Законі України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Із аналізу наведених норм випливає, що визначення порядку та розмірів додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, зазначеним категоріям громадян з 03 серпня 2014 року делеговано Кабінету Міністрів України.

Таким чином, колегія суддів приходить до однозначного висновку про правомірність доводів суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок доплати до пенсії та додаткової пенсії в розмірі передбаченому ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, апеляційна інстанція не може погодитися з доводами суду першої інстанції в частині встановлення кінцевої дати перерахунку доплати до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з огляду на слідуюче.

Із самого визначення поняття «пенсії» випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії ( чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті поняття пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь - яким кінцевим терміном або строком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 19 березня 2013 року у справі № 21-53а13.

Слід зауважити, що призупинення виплат зумовлено прийняттям відповідного закону, який приймається на певний календарний рік та вичерпує свою дію по закінченю такого календарного року.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

За ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні шляхом виключення з резолютивної частини кінцевої дати (02 серпня 2014 року) перерахунку та виплати доплати до пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області - задовольнити частково.

Змінити постанову Славутицького міського суду Київської області від 26.12.2014 року, виключивши з другого та третього абзаців резолютивної частини кінцеву дату перерахунку доплати до пенсії та додаткової пенсії, а саме «02 серпня 2014 року».

В решті постанову суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.