Справа № 817/2597/14
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"22" січня 2015 р. Справа № 817/2597/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі Кратюк А. О. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "15" жовтня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рівненська міська рада Рівненської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення форми "Ф" ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6620-15 від 19.06.2014, яким їй донараховано суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю на суму 3566,91 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області форми "Ф" від 19.06.2014 №6620-15.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказану постанову та ухвали нову про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

31.05.2012 між Рівненською міською радою з однієї сторони та ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з другої сторони укладено договір оренди земельної ділянки, площею 612м.кв., що знаходиться за адресою м.Рівне, АДРЕСА_1.

Вказаний договір був зареєстрований в управлінні Держкомзему м.Рівне 09.07.2012 за №00471.

Згідно п.9 договору, розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 95,61 грн., що становить 0,09% від її нормативної грошової оцінки.

В свою чергу, 02.06.2014р. Рівненською міською радою на адресу ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було направлено пропозицію про внесення змін до договору оренди від 09.07.2012 №00471.

З змісту Додаткового договору «Про внесення змін до договору оренди землі від 09.07.2012 №00471» вбачається, що Рівненською міською радою на виконання вимог Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення умов для економічного зростання в Україні», як орендодавцем пропонується внести зміни до п.5 Договору, змінивши нормативно грошову оцінку земельної ділянки та до абз.1 п.9 Договору, виклавши його у такій редакції: «За оренду земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 4708,71 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки...».

Вказаний договір «Про внесення змін до договору оренди землі від 09.07.2012 №00471» позивачем та співорендарями не підписано.

Разом з тим, 19.06.2014 Державною податковою інспекцією в м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення рішення форми «Ф» №6620-15, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» на суму 3566,91 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що зміна розміру земельного податку у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України є підставою для перегляду установленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками, однак, не тягне автоматичного підвищення розміру орендної плати, встановленого в договорі оренди.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Починаючи з 01.01.2011 року законодавець систематизував правила адміністрування земельного податку та орендної плати за землю, як обов'язкового платежу, в розділі ХІІІ Податкового кодексу України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу).

Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до норм Податкового кодексу України, річна сума платежу, що підлягає перерахуванню до бюджету суб'єктами господарювання, які орендують земельні ділянки державної і комунальної власності, визначається відповідно до умов договору, але з урахуванням вимог пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, тобто, не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу.

Таким чином, річна сума платежу орендної плати за землю не може бути меншою розміру, визначеного пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, а саме - трикратного розміру земельного податку.

Оскільки плату за землю у формі орендної плати за землі комунальної та державної власності Верховною Радою України віднесено до загальнодержавних податків і зборів згідно переліку статті 9 Податкового кодексу України, логічним завершенням аналізу наведених правових норм є висновок про те, що розмір орендної плати за вказані ділянки є нормативно-регульованою ціною із визначеними мінімальною та максимальною межами. Тобто, починаючи з 01.01.2011 року, на адміністрування орендної плати та відносини, що виникають при оренді земельної ділянки комунальної та державної власності, поширюються приписи Податкового кодексу України з усіма правилами обрахування орендної плати та наслідками недотримання порядку нарахування та справляння даного обов'язкового платежу.

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду зазначає, що відносини оподаткування не можуть регулюватися на засадах угоди між її учасниками та не передбачають укладання договорів стосовно виконання податкового обов'язку; дані відносини регулюються виключно засобами владних приписів з боку держави. Хоча розмір орендної плати за землю є умовою договору оренди, орендна плата є формою податку на землю, справляння плати за землю є сферою регулювання податкового законодавства. Плата за землю є обов'язковим платежем, який не може залежати від умов договору.

За таких обставин Житомирськи апеляційний адміністративний суд зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення №6620-15 від 19.06.2014, яким позивачу донараховано суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю у розмірі 3566,91 грн. є правомірним.

Також, колегія суддів зазначає, оскільки договір оренди укладено між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без визначення часток на земельну ділянку кожного з них та без зазначення порядку виконання зобов"язання щодо здійснення орендної плати, тому кожен з орендарів користується рівними правами, в тому числі щодо сплати орендної плати за землю.

Виходячи із викладеного, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про необхідність скасування постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області задовольнити, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "15" жовтня 2014 р. скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" січня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

4-третій особі: Рівненська міська рада Рівненської області - вул. Соборна, 12-А,м.Рівне,Рівненська область,33000,