Справа № 808/9587/14
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Справа № 808/9587/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., за участю секретаря Петрусь Д.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: Комунальної установи "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Запорізької обласної ради

про: зобов'язання вчинити певні дії, -

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 від 27.06.2002)

від відповідача - Сердюченко В.В. (довіреність № 49 від 15.01.2013)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Обласної медико-соціальної експертної комісії Запорізької обласної державної адміністрації про визнання неправомірним рішення та зобов'язання пов'язати інвалідність позивача з виробничою травмою, отриманою 17.10.1984, а також визначити ступінь працездатності. Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

17.10.1984 позивач отримав травму на виробництві. 18.10.1984 за фактом отримання травми складено акт №7-1-84р. про нещасний випадок на виробництві.

25.10.2004 позивачу встановлено 2 групу інвалідності по загальному захворюванню. З висновком позивач не погодився, наполягав на повторному огляді.

В позові вказує, що у встановленні причини інвалідності в результаті виробничої травми йому відмовлено всупереч вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 Про затвердження Положення про медико-соціальну експертизу та Порядку, умовам та критеріям інвалідності.

Ухвалою суду від 29.12.2014 відкрито провадження у адміністративній справі №808/9587/14 та призначено до судового розгляду на 26.01.2015.

Перед початком судового розгляду позивач уточнив назву відповідача у справі та просив відповідачем вважати Комунальну установу "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Запорізької обласної ради.

Представник відповідача не заперечив проти уточнення.

Уточнення прийнято судом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Надав пояснення в обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Пояснив, що з 2004 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності від "загального захворювання".

Питання зміни причини інвалідності з "загального захворювання" на інвалідність "від трудового каліцтва" та встановлення відсотків втрати професійної працездатності за наслідками виробничої травми 1984 року розглядалось неодноразово, у тому числі і в судах.

26.09.2013 позивач був оглянутий Центральною МСЕК МОЗ України. ОСОБА_1

підтверджено другу групу інвалідності від "загального захворювання", відсотки втрати

працездатності не встановлені.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оскаржувались дії чи рішення

Центральної МСЕК МОЗ України. А рішення (висновки) КУ "ОЦМСЕ" ЗОР не можуть

суперечити рішенням (висновкам) Центральної МСЕК МОЗ України.

Таким чином, всі дії і рішення КУ "ОЦМСЕ" ЗОР у спірних правовідносинах прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Камертон".

Відповідно до ст.160 КАС України, 26.01.2015 сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши представників сторін, суд вважає, позовні вимоги необґрунтованими та такими, що, задоволенню не підлягають, з наступних підстав:

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у т.ч. на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України".

Як вбачається з матеріалів справи, 17 жовтня 1984р. з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, про що 18 жовтня 1984р. складено акт №7-1-84. Як вбачається з наданої копії акту позивач отримав травму - удавлення м'яких тканин правого тазобедреного суглобу, 8 робочих днів був непрацездатним.

25 грудня 1984р. позивач був направлений для проходження медико-соціальної експертизи, про що свідчить надана позивачем копія направлення.

Як вбачається з наданої копії довідки відділу соціального забезпечення виконавчого комітету Запорізької обласної Ради народних депутатів від 11 лютого 1985р. підстав для визнання позивача інвалідом не встановлено.

25.10.2004р. позивачу була визначена друга група інвалідності безстроково, причина - загальне захворювання, про що свідчить надана позивачем копія довідки МСЕК №030904.

06.02.2009р. позивач був оглянутий в Запорізькій обласній медико-соціальною комісією. Згідно наданої довідки, відсутні дані для встановлення відсотку втрати працездатності. Як вбачається з довідки, було враховано характер травми на виробництві в 1984р., її давність.

Востаннє 18.04.2013 на сумісному засіданні обласної МСЕК № 2 з представником виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в. м. Запоріжжі. З 08.07.по 19.07.2013 позивач був обстежений в умовах неврологічного відділення Українського Державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності м. Дніпропетровська.

Після обстеження хворого в клініці інституту встановлено, що наявні наслідки перенесеної травми на виробництві в 1984 році не дають підстав для встановлення відсотків втрати професійної працездатності.

У зв'язку з незгодою з даним висновкам, з метою прийняття кінцевого експертного висновку, медичні документи позивача передано до ЦМСЕК МОЗ України.

26.09.2013 позивач був оглянутий Центральною МСЕК МОЗ України. ОСОБА_1 підтверджено другу групу інвалідності від "загального захворювання", відсотки втрати працездатності не встановлені.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оскаржувались дії чи рішення Центральної МСЕК МОЗ України. А рішення (висновки) КУ "ОЦМСЕ" ЗОР не можуть суперечити рішенням (висновкам) Центральної МСЕК МОЗ України.

Згідно ст. 13 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі за текстом - Закон) страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травм)' за обставин, зазначених / статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право страхованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Відповідно до статті 14 Закону нещасний випадок на виробництві - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009р. №1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу.

Це Положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності.

Відповідно до п. 12 зазначеного Положення, обласні комісії повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють якість розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснюють контроль за повнотою і якістю їх виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009р. №1317 затверджено Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Воно визначає порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями.

П. 9 Положення передбачає, що інвалідність, що настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, встановлюється на підставі результатів огляду потерпілого членами комісії та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом

Як свідчать матеріали справи, питання про визнання позивача інвалідом в результаті нещасного випадку на виробництві було вирішено ще в 1985 році і до цього часу не змінено.

П. 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності передбачає, що рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Питання встановлення інвалідності, встановлення ступеню втрати працездатності та зв'язку нещасного випадку на виробництві та інвалідності діючим законодавством віднесено лише до компетенції медико-соціальних комісій.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовій збір, сплачений позивачем, до відшкодування не присуджується.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167, КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунальної установи "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Запорізької обласної ради про визнання неправомірним рішення та зобов'язання пов'язати інвалідність з виробничою травмою, отриманою 17.10.1984, а також визначити ступінь працездатності відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Постанова в повному обсязі у відповідності до вимог ст. 160 КАС України оформлена і підписана 02.02.2015.

Суддя О.М. Нечипуренко