Справа № 163/57/15-а
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/57/15-а
Провадження № 2-а/163/4/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

при секретарі - Горпинко К.О.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ярмолюка І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до заступника начальника Рівненської митниці ДФС Чаборая Андрія Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил, -

в с т а н о в и в :

12 січня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника Рівненської митниці ДФС Чаборая А.М., посилаючись на те, що постановою відповідача від 18.12.2014 року в справі про порушення митних правил №0504/20400/2014 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.469 МК України, з накладенням штрафу в розмірі 8500,00 грн. за нібито розпорядження причепом з номерними знаками НОМЕР_2 без дозволу органу доходів і зборів.

Не погоджуючись з прийнятою митним органом постановою, позивач посилається на постанову відповідача від 18.12.2014 року в справі про порушення митних правил №0503/20400/2014, яка винесена по тому ж факту - розпорядження причепом з номерними знаками НОМЕР_2 в місті Сарни 06.07.2014 року, за якою притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.469 МК України іншу особу - ОСОБА_5, що у відповідності до п.8 ст.247 КУпАП виключає його відповідальність по тому самому факту. Вважає, що відповідальність за ч.2 ст.469 МК України настає при наявності неправомірних дій до визначеної категорії товарів. Митне оформлення в розумінні п.23 ст.4 МК України працівники митниці виконали при ввезенні причепа в Україну 06.07.2014 року та в подальшому контролювали терміни транзиту і використання причепа, які він не порушував, а стан зазначеного причепа є незмінним за виключенням природного зносу. Причіп він ввіз на митну територію України як приватна особа в режимі транзиту та переміщував на ньому запчастини для сільгосптехніки, з будь-якою іншою метою причіп не використовував. При ввезені в Україну жодних обмежень крім дотримання термінів транзиту і використання причепа за призначенням не встановлювалось. Причіп не належить до комерційних транспортних засобів і не використовувався для комерційного транспортування товарів, оскільки він його ввозив у відповідності до ст.381 МК України, яка жодних обмежень для громадян на використання за призначенням ввезених транзитних транспортних засобів не встановлює, як і обмежень на передачу управління такими транспортними засобами. Вимоги ст.93 МК України він також не порушував, оскільки ввезений причіп був належно ідентифікований номерним знаком і ВІН-кодом, перевозився в межах митної території України транспортним засобом, який здійснював перевезення товарів, які не перебували під митним контролем. Крім цього вказує, що відповідач в оскаржуваній постанові не навів жодних доказів того, що причіп з номерними знаками НОМЕР_2 - це транспортний засіб комерційного призначення. Вважає, що причіп, як товар, використовувався за заявленою при ввезенні метою - транспортування приватних вантажів, яку він виконував при в'їзді в Україну та не змінював її при затриманні в місті Сарни 06.07.2014 року, оскільки переміщення причепа по Україні без вантажу не відповідало б заявленій на Ягодинській митниці меті ввезення і використання.

З наведених підстав позивач просив скасувати постанову Рівненської митниці ДФС в справі №0504/20400/2014 від 18.12.2014 року та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях ознак порушення митних правил.

Позивач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, свої інтереси доручив представляти представнику ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, та додатково пояснив, що поїздка в м.Сарни автомобілем НОМЕР_1, із причепом марки "SANDHAUS", д.н.з. НОМЕР_2 (країна реєстрації Республіка Польща), здійснювалась ОСОБА_5 та ОСОБА_3 спільно. ОСОБА_5 керував автомобілем, до якого був причеплений причіп, яким останній не користувався. ОСОБА_3 причіп в оренду громадянину ОСОБА_5 не передавав, а в оскаржуваній постанові йдеться про передачу в оренду саме автомобіля, який також належить ОСОБА_3, а не причепа. Пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що давалися працівникам ДАІ, є послідовними, а наявність у них певних протиріч, пов'язане із нічним часом доби та втомленістю під час відбирання пояснень. Вважає, що відповідач невірно трактує статтю 93 МК України, оскільки в Митному кодексі України немає вказівки (норми) про необхідність отримання дозволу органу доходів і зборів на заміну водія транспортного засобу, ввезеного на територію України в режимі "транзит". На відміну від ч.4 ст.380 МК України, режим "транзит" не містить обмежень щодо користування ввезеним транспортним засобом іншою особою. Причіп - несамостійний транспортний засіб, у зв'язку з чим був причеплений до приналежного ОСОБА_3 автомобіля, та якби він не міг користуватись і розпоряджатись ним, то не міг би покинути територію України. Крім цього, його довірителю не було вручено (надіслано) протокол про порушення митних правил та повідомлення про розгляд протоколу у встановленому порядку, чим порушено його право на захист, що, як свідчить судова практика, є підставою для скасування прийнятої відповідачем постанови. З наведених підстав просив оскаржувану постанову відповідача скасувати, а провадження у справі закрити.

Представник Рівненської митниці ДФС в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подавши письмові заперечення, у яких вказав, що посилання позивача на п.8 ст.247 КУпАП щодо закриття провадження у справі є необґрунтованим, оскільки відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.469 МК України, настає, як за розпорядження, так і за користування товарами, митне оформлення яких не закінчено, без дозволу органу доходів і зборів. Неправомірності у діях ОСОБА_3 при обставинах, які мають місце у даній справі, не було б лише у тому випадку, коли за кермом автомобіля НОМЕР_1, із причепом марки "SANDHAUS", д.н.з. НОМЕР_2 (країна реєстрації Республіка Польща), був сам ОСОБА_3, а не громадянин ОСОБА_5 Жодних пояснень ОСОБА_3 з приводу затримання автомобіля з причепом працівникам ДАІ ні 06.07.2014 року, ні 07.07.2014 року не надавав, а з'явився в Сарненський РВ УМВС України в Рівненській області лише 07.07.2014 року, щоб забрати транспортний засіб. Пояснення громадянина ОСОБА_5 від 07.07.2014 року про те, що він за згодою з ОСОБА_3 взяв автомобіль з причепом в оренду для того, щоб перевезти на причепі "прес-підбирач", який він придбав в останнього згідно накладної №03/07/14 від 06.07.2014 року, свідчать про розпорядження транспортним засобом зі сторони ОСОБА_3 саме з комерційною метою. Причіп в даному випадку є транспортним засобом особистого користування, який у відповідності до п.57 ст.4 МК України охоплюється поняттям "товар", а тому, згідно ч.3 ст.325 МК України, користування та розпорядження ним, як таким, що перебуває під митним контролем, заборонено. Будь-яких дозволів від органів доходів і зборів щодо розпорядження транспортним засобом ОСОБА_3 не отримував. Вважає, що у справі зібрано достатньо доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.469 МК України, а тому просив в задоволенні позову відмовити та постанову митниці залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є безпідставним та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Дослідженими у справі доказами встановлено, що ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.469 МК України за обставин, викладених у постанові заступника начальника Рівненської митниці ДФС Чаборая А.М. від 18.12.2014 року у справі №0504/20400/14, а саме, що 06.07.2014 року близько 22 год. 40 хв. по вул.Варшавській в м.Сарни Рівненської області працівниками ДПС УДАІ УМВС України в Рівненській області було зупинено автомобіль НОМЕР_1, із причепом марки "SANDHAUS", д.н.з. НОМЕР_2 (країна реєстрації Республіка Польща), під керуванням громадянина України ОСОБА_5 На причепі громадянин ОСОБА_5 переміщував прес-підбирач марки "John Deere". Відповідно до інформації, наявної в автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор-2006", даний причіп 06.07.2014 року о 05:00:13 год. було переміщено через митний пост "Ягодин" Ягодинської митниці Міндоходів на в'їзд в Україну громадянином ОСОБА_3 для особистого користування в режимі "Транзит". В поясненнях від 11.11.2014 року та 24.11.2014 року ОСОБА_3 вказав, що 06.07.2014 року під час руху на автодорозі Варшава-Київ біля м.Сарни сталася поломка, а саме, зазнало пошкодження колесо причепа. В ході усунення неполадки ОСОБА_3 пошкодив руку і не зміг в подальшому керувати автомобілем, у зв'язку із чим на його прохання ОСОБА_5 відтранспортував автомобіль з причепом у м.Сарни, де і був зупинений правниками ДАІ, а сам ОСОБА_3 із своїм знайомим на ім'я ОСОБА_1 на його автомобілі поїхали в аптеку в м.Сарни. Факт передачі транспортного засобу марки "SANDHAUS", д.н.з. НОМЕР_2, у користування ОСОБА_5 не визнав. Однак ОСОБА_5 у своїх поясненнях від 07.07.2014 року вказав, що він 06.07.2014 року, за згодою із ОСОБА_3, взяв зазначений транспортний засіб в оренду для того, щоб доставити своєму брату в Київську область придбаний "прес-підбирач".

З наведених підстав відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_3, в порушення вимог ст.ст.90, 93, 325 МК України, здійснив неправомірну операцію із причепом марки "SANDHAUS", д.н.з. НОМЕР_2, що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, а саме: розпорядився цим причепом без дозволу органу доходів і зборів, шляхом передачі його громадянину ОСОБА_5, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.469 МК України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Митного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Стаття 469 МК України, згідно якої ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності, за своєю назвою передбачає настання відповідальності за вчинення неправомірних операцій з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем.

Диспозиція частини 2 статті 469 МК України передбачає кілька складів порушення митних правил, а саме: зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само невжиття передбачених частиною четвертою статті 204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився.

З оскаржуваної постанови вбачається, що в провину ОСОБА_3 ставилось саме розпорядження товаром, митне оформлення якого не закінчено, без дозволу органу доходів і зборів.

Факт зупинення 06.07.2014 року близько 22 год. 40 хв. працівниками ДПС УДАІ УМВС України в Рівненській області по вул.Варшавській в м.Сарни Рівненської області автомобіля НОМЕР_1, із причепом марки "SANDHAUS", д.н.з. НОМЕР_2 (країна реєстрації Республіка Польща), під керуванням громадянина України ОСОБА_5, стороною позивача не оспорюється, та доводиться копіями матеріалів перевірки ЄО №3018 від 06.07.2014 року.

Посилання позивача на наявність по тому самому факту (розпорядження причепом з номерними знаками НОМЕР_2 в місті Сарни 06.07.2014 року), постанови відповідача у справі №0503/20400/2014 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч.2 ст.469 МК України є помилковим, оскільки, як вбачається з копії зазначеної постанови, останнього піддано адміністративному стягненню за користування, а не розпорядження тим самим причепом, що є окремою складовою об'єктивної сторони даного правопорушення.

Згідно п.57 ст.4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Транспортними засобами є транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі (п. 58 ст.4 МК України).

Як встановлено з постанови відповідача, ОСОБА_3 ввіз на митну територію України причіп марки "SANDHAUS", д.н.з. НОМЕР_2 (країна реєстрації Республіка Польща).

Відповідно до п.60 ст.4 МК України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Отже, в розумінні МК України транспортні засоби особистого користування, яким в даному випадку є ввезений ОСОБА_3 причіп, є товаром, оскільки охоплюється поняттям, наведеним у п.57 ст.4 МК України, та на нього поширюються вимоги ст.ст.90, 93 МК України.

Статтею 70 МК України визначено перелік митних режимів, які запроваджуються з метою застосування законодавства України з питань державної митної справи, а саме: імпорт (випуск для вільного обігу); реімпорт; експорт (остаточне вивезення); реекспорт; транзит; тимчасове ввезення; тимчасове вивезення; митний склад; вільна митна зона; безмитна торгівля; переробка на митній території; переробка за межами митної території; знищення або руйнування; відмова на користь держави.

Пунктом 25 ст.4 МК України визначено, що митний режим - комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.71 МК України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

З матеріалів справи, зокрема інформації за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, судом встановлено, що причіп марки "SANDHAUS", д.н.з. НОМЕР_2 (країна реєстрації Республіка Польща), ОСОБА_3 ввіз на митну територію України через митний пост "Ягодин" Ягодинської митниці Міндоходів 06.07.2014 року для особистого користування в режимі "Транзит".

Транзит товарів, під поняття якого у даному випадку підпадає ввезений позивачем причіп, регулюється главою 17 МК України.

Згідно ст.90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ст.93 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Таким чином, при ввезенні товару, яким в даному випадку є причіп, на особу покладається обов'язок вчинити низку дій з метою дотримання вимог законодавства України, зокрема, не використовувати його з жодною іншою метою, крім транзиту, та доставити його у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Частиною п'ятою статті 255 МК України визначено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму.

Сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами та органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, є митними формальностями (п.29 ст.4 МК України).

Виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, визначається як митне оформлення (п.23 ст.4 МК України).

Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (ч.3 ст.318 МК України).

Товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України (ч.ч.1, 2 ст.321 МК України).

Користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (ч.3 ст.325 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Таким чином, невиконання особою дій, визначених законодавством України, унеможливлює надання митним органом дозволу на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення. Митне оформлення в такому випадку не може вважатись закінченим, а посилання ОСОБА_3 на те, що митне оформлення причепа працівники митниці виконали при його ввезенні на територію України 06.07.2014 року та режим "транзиту" не передбачає обмежень щодо розпорядження товаром є виключно власним тлумаченням позивача норм митного законодавства.

На момент затримання громадянина ОСОБА_5 під час керування автомобілем НОМЕР_1, із причепом марки "SANDHAUS" д.н.з. НОМЕР_2 (країна реєстрації Республіка Польща), вказаний причіп перебував під митним контролем, оскільки як вивезеним за межі митної території України не значився.

Стаття 381 МК України, на яку також вказує позивач, регламентує лише особливості ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України, однак аж ніяк не виключає дотримання особою взятих на себе зобов'язань згідно заявленого режиму, у який поміщено транспортний засіб, яким у даному випадку є "транзит".

З огляду на викладене, встановлення фактів відчуження чи передачі у володіння, користування або розпорядження іншим особам транспортних засобів особистого користування, які перебувають під митним контролем та митне оформлення по яких не закінчене, є підставою для притягнення особи, яка ввезла такий транспортний засіб на митну територію України, до відповідальності за ч.2 ст.469 МК України, диспозиція якої охоплює такі дії.

Доводи представника позивача про те, що в оскаржуваній постанові йдеться про передачу ОСОБА_5 в оренду автомобіля, а не причепа, на увагу суду не заслуговують, оскільки останній у своїх поясненнях від 07.07.2014 року вказав, що у ОСОБА_3 він взяв в оренду як автомобіль, так і причіп для того, щоб перевезти на причепі "прес-підбирач" своєму братові в Київську область. При цьому, зазначений "прес-підбирач" був ввезений на територію України саме ОСОБА_3, що доводиться уніфікованою митною квитанцією МД-1 Ягодинської митниці Міндоходів, та згідно накладної №03/07/14 від 06.07.2014 року він відпустив його ОСОБА_5 за 27200 грн.

Також не знаходять свого підтвердження посилання представника позивача щодо порушення прав його довірителя в частині права на захист через неналежне вручення йому протоколу про порушення митних правил, а також повідомлення про час та місце розгляду протоколу, оскільки об'єктивно спростовуються наданими представником відповідача реєстрами відправки поштової кореспонденції, адресованої позивачу.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи в контексті наведених положень законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Правова позиція суду ґрунтується на тому, що, як вбачається за матеріалів справи та не спростовується жодними належними та допустимими доказами, причіп марки "SANDHAUS", д.н.з. НОМЕР_2 (країна реєстрації Республіка Польща), був ввезений на митну територію України в режимі "транзит" саме позивачем ОСОБА_3, у зв'язку із чим саме на нього покладено зобов'язання, визначені статтею 93 МК України, з дотриманням умов відповідного режиму на території України. При цьому, виходячи з виду даного митного режиму, в який було поміщено вказаний причіп, його митне оформлення на момент зупинки працівниками ДАІ в м.Сарни 06.07.2014 року закінчено не було, у зв'язку із чим він перебував під митним контролем, що в свою чергу згідно ч.3 ст.325 МК України виключає право на його розпорядження, однак всупереч вказаним положенням ОСОБА_3 передав його в користування ОСОБА_5, що було виявлено та зафіксовано працівниками ДПС УДАІ УМВС України в Рівненській області 06.07.2014 року близько 22 год. 40 хв. по вул.Варшавській в м.Сарни Рівненської області.

Вищенаведеним об'єктивно доведено, що громадянин ОСОБА_3, в порушення вимог ст.ст.90, 93, 325 МК України, передав у користування ОСОБА_5 на митній території України причіп марки "SANDHAUS", д.н.з. НОМЕР_2 (країна реєстрації Республіка Польща), митне оформлення якого не було закінчено, без дозволу органу доходів і зборів, тобто розпорядився ним, як товаром, за власною ініціативою.

Таким чином, враховуючи зміст диспозиції ч.2 ст.469 МК України в контексті встановлених судом обставин ввезення та митного оформлення причепа в режимі "транзит", а також приймаючи до уваги те, що справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_3 розглянуто компетентною особою відповідача з дотриманням порядку здійснення провадження у справі, дано належну оцінку зібраним у справі доказам, в тому числі поясненням як ОСОБА_3, так і ОСОБА_5, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції ч.2 ст.469 МК України, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної позивачем постанови відповідача. Такий висновок в свою чергу, враховуючи відсутність, передбачених ст.531 МК України, підстав для скасування або зміни постанови відповідача про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, зумовлює необхідність відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 17, 71, 86, 159, 160, 163, 171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до заступника начальника Рівненської митниці ДФС Чаборая Андрія Миколайовича про скасування постанови від 18.12.2014 року про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил №0504/20400/14 - відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 27.01.2015 року.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук