Справа № 813/4428/13-а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 р. Справа № 876/11705/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

за участю секретаря Корнієнко О.А.

представника прокуратури Турчин І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.08.2013 р. у справі №813/4428/13-а за позовом прокурора Галицького району м. Львова в інтересах держави в особі Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення штрафу,

встановив:

У червні 2013 року прокурор Галицького району м. Львова звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах держави в особі Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області (надалі - Інспекція), у якому просив стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі - ФОП ОСОБА_2) 1700,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про рекламу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.08.2013 року в справі №813/4428/13-а вказаний позов було задоволено.

В апеляційній скарзі скаржник просить вказану постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що жодної підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 не проводить. Вказує також на те, що не отримував: Вимог департаменту економічної політики Львівської міської ради №23/Р-9-3484 від 28.11.2012 року про усунення самовільного розміщення реклами; листа Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області від 15.02.2013 року №0780, яким відповідачу запропоновано надати інформацію про вартість розміщеної реклами та пояснення по факту розміщення рекламних конструкцій з порушенням вимог Закону України «Про рекламу»; листів від 05.03.2013 року №№1147, 1148, якими відповідача повідомлялося про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, а також Рішення №0163 від 29.03.2013 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу заперечив за безпідставністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора Галицького району м. Львова, суд першої інстанції виходив із того, що рішення про накладення штрафу від 29.03.2013 року № 0163 на час розгляду справи є чинним, відповідачем розмір штрафу не оспорювався у встановленому законом порядку, в добровільному порядку штраф не сплачений, тому суд дійшов висновку про підставність позовних вимог позивача щодо стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 штрафу в розмірі 1700,00 грн. відповідно до прийнятого Інспекцією рішення.

Даючи правову оцінку постанові суду першої інстанції та доводам апелянта, що викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про рекламу» №270/96-ВР від 03.07.1996 року (зі змінами та доповненнями, надалі - Закон №270/96-ВР) визначено, що зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, Департаментом економічної політики Львівської міської ради було винесено вимогу № 23/Р-9-3484 від 28.11.2012 року про усунення самовільного розміщення реклами та надано термін на усунення вказаного правопорушення до 03.12.2012 року.

Відповідач не виконав вимогу № 23/Р-9-3484 від 28.11.2012 року, відтак Департаментом економічної політики Львівської міської ради на ім'я начальника Держспоживінспекції у Львівській області направлено подання № 23/Р-9-247 від 22.01.2013 року про порушення Закону України «Про рекламу».

За результатами розгляду подання № 23/Р-9-3484 від 28.11.2012 року посадовою особою Інспекції складено протокол № 0138 від 15.02.2013 року про порушення відповідачем законодавства про рекламу, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу».

Листом від 15.02.2013 року за № 0780 Інспекція запропонувала відповідачу в строк до 05.03.2013 року надати інформацію про вартість розміщеної реклами, розповсюдженої з порушенням вимог рекламного законодавства, пояснення по факту розміщення зовнішньої реклами з долученням підтверджуючих документів.

Повноваження системи державних органів у справах захисту прав споживачів щодо здійснення контролю за додержанням законодавства України про рекламу визначаються Законом України «Про рекламу», Положенням про Державний комітет України з питань технічного регулювання та споживчої політики, затверджених Указом Президента України від 18 березня 2003 року № 255, Положенням про територіальні органи Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики.

Підставами для вжиття органами у справах захисту прав споживачів заходів контролю за додержанням законодавства України про рекламу є наявність конкретних даних, які свідчать про факти порушення такого законодавства. Неприпустимим є залишення без реагування наявних ознак правопорушень в галузі реклами.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про рекламу» спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів здійснює контроль за дотриманням законодавства України про рекламу щодо захисту прав споживачів реклами.

Контроль за дотриманням законодавства про рекламу здійснюється шляхом витребування документів, усних чи письмових пояснень, відео - та звукозаписів, а також іншої інформації, необхідної для здійснення передбачених законодавством повноважень.

Порядок здійснення цього контролю встановлений ст. 26 Закону України «Про рекламу».

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що відомості, вказані у листі від 15.02.2013 року № 0780, ФОП ОСОБА_2 не надав.

Таким чином, на підставі протоколу № б/н від 15.02.2013 року позивачем було винесено рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

На виконання вимог Закону України «Про рекламу» Інспекцією листами від 05.03.2013 року за №№ 1147, 1148 повідомлено відповідача про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, проте відповідач на засідання із розгляду даної справи не з'явився.

Направлення повідомлень про призначення розгляду справи про порушення законодавства про рекламу підтверджується Списком поданих у ЛФ УДППЗ «Укрпошта» Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Львівській області рекомендованих листів, що підтверджується відбитком штемпеля поштового відділення. Вказане спростовує посилання апелянта на те, що жодних відомостей про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу він не отримував.

Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року за № 693, передбачено, що санкції за порушення законодавства про рекламу застосовуються за результатами розгляду справи зазначеними органами на підставі відповідного протоколу, складеного уповноваженою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про рекламу» за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами спеціально уповноваженому центральному органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальним органам, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до матеріалів справи, Інспекцією здійснено розрахунок розміру штрафу за порушення ФОП ОСОБА_2 законодавства про рекламу у розмірі до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 1700,00 грн.

Рішення № 0163 від 29.03.2013 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу надіслано відповідачу рекомендованою поштовою кореспонденцією, підтвердженням чого є наявний у справі реєстр відправлених листів.

Доводи апелянта про неправомірність застосування до нього суми штрафних (фінансових) санкцій судом апеляційної інстанції до уваги не беруться з тих підстав, що питання правомірності застосування штрафних санкцій не може бути предметом доказування, оскільки предметом спору в даному випадку є стягнення заборгованості, а не правомірність прийнятого рішення.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом порядку не довів наявність передбачених законом підстав для скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.08.2013 р. у справі №813/4428/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а уразі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Шавель Р.М.

Савицька Н.В.

Повний текст ухвали складений 26.01.2015 року.