Справа № 371/2008/14
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 371/2008/14 Головуючий у 1-й інстанції: Рудик В.Д
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації про визнання дій незаконними та виплати щорічної допомоги на оздоровлення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Миронівського районного суду Київської області від 07.11.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації про визнання дій незаконними та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за період з 27.12.2000 року до часу звернення до суду відповідно до розмірів, встановлених ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року.

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 07.11.2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, повідомлені належним чином про час та місце апеляційного розгляду, що не перешкоджає вирішенню спірного питання відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні з таких підстав.

Відповідно до ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 27.12.2000 року перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії та отримує щорічну допомогу на оздоровлення.

29.09.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив: надати йому розгорнуту довідку про розміри нарахованих та виплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення за період з 01.01.1996 року та здійснити перерахунок та виплату вказаної допомоги у розмірах не нижчих п'яти мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року (в редакції Закону від 06.06.1996 року №230-96/ВР).

Листом Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації від 08.10.2014 року №06-26/1226 позивачу повідомлено розміри отримуваної ним допомоги та зазначено, що допомога виплачена відповідно до її розмірів встановлених постановами Кабінету Міністрів України на відповідні періоди.

Вважаючи вказані дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та безпідставними, оскільки виплата щорічної допомоги на оздоровлення здійснена у відповідності з нормами законодавства та підстав для здійснення перерахунку і виплати вказаної допомоги немає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, проте вважає, що при вирішені справи суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів зауважує, що при застосуванні наслідків, передбачених наведеною нормою визначенню підлягає початок перебігу строку звернення до суду, тобто день, з якого особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, і відповідно з якого слід обчислювати строк звернення до суду.

ОСОБА_2 про порушення своїх прав знав чи повинен був дізнатись кожного року при отриманні відповідних сум щорічної допомоги на оздоровлення. Оскільки, зазначені виплати здійснюються на постійній основі один раз на рік, починаючи з 2000 року та протягом невизначеного періоду часу.

Проте, у визначений процесуальним законом строк він до суду не звернувся.

До суду ОСОБА_2 звернувся 17.10.2014 року, згідно штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті, яким позов направлено до суду.

Матеріали справи не містять клопотання про поновлення строків звернення до суду та доказів про поважність причин пропуску зазначеного строку.

Доводи позивача з приводу того, що до вказаних правовідносин не застосовуються строки звернення до суду, встановлені ст. 99 КАС України, посилаючись на Віденську конвенцію про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21.05.1963 року, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду» № 334/96-ВР від 12.07.1996 року положеннями п. п. іі) п. а) ч. 1 ст. VI якої встановлено, що строк позовної давності на відшкодування ядерної шкоди, спричиненої тілесному здоров'ю, складає тридцять років з дня ядерного інциденту, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки на відміну від положень Конвенції строки, визначені ст. 99 КАС України є процесуальними. Їх початок та перебіг пов'язується з моментом порушення прав та інтересів позивача.

З огляду на зазначене, позовні вимоги за період з 27.12.2000 року по 16.04.2014 року підлягають залишенню без розгляду у відповідності до приписів ст. 100 КАС України, що судом першої інстанції не вказано в мотивувальній частині рішення.

Разом з тим, у задоволенні позовним вимог за період з 17.04.2014 року по 07.11.2014 року належить відмовити у зв'язку з тим, що в зазначений період відповідач діяв правомірно та виплачував допомогу на оздоровлення відповідно до редакції ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» чинної у вказаний період, в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті суд першої хоча й прийняв правильне по суті рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, проте помилково застосував норми матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим, постанову Миронівського районного суду Київської області від 07.11.2014 року належить змінити в мотивувальній частині рішення.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8,12, 41, 160, 195, 196,197, 198, 201, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миронівського районного суду Київської області від 07.11.2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації про визнання дій незаконними та виплати щорічної допомоги на оздоровлення - задовольнити частково.

Постанову Миронівського районного суду Київської області від 07.11.2014 року змінити в мотивувальній частині.

Доповнити мотивувальну частину постанови Миронівського районного суду Київської області від 07.11.2014 року наступними абзацами:

«Позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 27.12.2000 року по 16.04.2014 року - залишити без розгляду, на підставі ст. 99, ст. 100 КАС України, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за період 17.04.2014 року по 07.11.2014 року належить відмовити, оскільки, в зазначений період відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, тобто з 27.01.2015 року, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 27.01.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.