Справа № 2а-13567/10/2670 (2а-13567/09/2670)
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року м. Київ К/9991/24351/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі: Карася О.В. (головуючого), Голубєвої Г.К., Ланченко Л.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2011 у справі № 2а-13567/10/2670

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Банк до суду заявив позов, з урахуванням збільшення позовних вимог, про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції від 13.04.2009 № /0, від 16.06.2009 № /1, від 01.09.2009 № /2, від 03.11.2009 № № /3, якими позивачеві донараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) та фінансові санкції за порушення вимог Закону України "Про податок на додану вартість". Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю з боку позивача порушень вимог названого Закону.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволені.

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що підставою для прийняття оспорюваного позивачем податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції від 13.04.2009 № /0 та наступних в часі повідомлень-рішень, прийнятих у порядку адміністративного оскарження, були висновки державного податкового органу, викладені у акті від 31.03.2009 про результати проведення виїзної планової перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2006 по 31.12.2008, про порушення позивачем п. 1.4 ст. 1, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1, п. 4.2, п. 4.9 ст. 4, пп. 7.3.1, п. 7.3 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (далі - Закон № 168/97-ВР), що призвело до заниження податкових зобов'язань з цього податку, які підлягали перерахуванню до бюджету. Такий висновок вмотивовано тим, що головним офісом Банку до бази оподаткування з ПДВ не включено залишкову вартість проведених поліпшень орендованих приміщень у момент їх безоплатної передачі орендодавцям внаслідок дострокового розірвання договорів оренди.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з думкою якого погодився суд апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених контролюючим органом під час проведення перевірки обставин, які викладені у акті перевірки, обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема, помилкове зазначення у акті перевірки договору оренди приміщення, вартість ремонту якого не відносилась до складу валових витрат, за іншим договором оренди приміщення державним податковим органом не враховано наявність укладеної додаткової угоди, а також неправильно визначено строк закінчення терміну оренди за третім договором, дійшов висновку, що донарахування позивачеві податкового зобов'язання та фінансових санкцій за наслідками перевірки є необґрунтованим, оскільки у акті перевірки відсутні дані, що достовірно підтверджують наявність факту порушення. Всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем відповідних доказів надано не було і під час судового розгляду справи.

Так, згідно з п. 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327 (втратив чинність згідно з наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984), за результатами проведення невиїзних документальних. виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Згідно з п. 1.6 та п. 1.7 Розділу I Порядку № 327, за результатами невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок в акті викладаються усі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, які стосуються фактів виявлених порушень податкового та валютного законодавства. Факти виявлених порушень податкового та валютного законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Як визначено пп. 2.3.2 розділу II вказаного Порядку № 327, за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового та валютного законодавства, зокрема, необхідно: - зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів/та різного роду висновків щодо дій посадових осіб підприємства.

Як встановлено судами, ні в акті перевірки, ні у ході судового розгляду справи не вказано/надано документів, інших доказів, на підставі яких зроблено висновок про те, що позивач безоплатно передав поліпшення власникам орендованих приміщень.

Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, спричинили помилкові висновки про встановлені порушення, внаслідок чого оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийнято з порушенням норм чинного податкового законодавства.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2011 у справі № 2а-13567/10/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді Г.К. Голубєва

Л.В. Ланченко