Справа № 804/1814/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2014 рокусправа № 804/1814/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2014 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит плюс" до управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області про скасування постанови ,-

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову №018335 від 19.12.2013 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1700 гривень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2014 р. адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області від 19.12.2013р. №018335 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн.

Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.11.2013р. старшим державним інспектором відділу державного контролю - Мальованим С.І. та головним спеціалістом відділу державного контролю - Малиш І.Ф., було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.11.2013 року за №030251.

Відповідно до вказаного акту перевірки зазначено, що 13.11.2013р. о 17-00 год. на 191 км. автомобільної дороги Кіровоград-Запоріжжя було проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT MAGNUM, державний номер НОМЕР_1 та п/причепу LAMBERET, д/н НОМЕР_2, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4, належить ТОВ "Автокредит Плюс", якими керував водій ОСОБА_3, та здійснював перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме, без оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографа.

На підставі вищезазначеного акту перевірки, 19.12.2013р. в.о. начальника управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області було прийнято постанову №018335 про застосування до ТОВ "Автокредит Плюс" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700грн.відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що застосування адміністративно-господарської санкції до власника автомобіля, який перебуває у лізингу, є необґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Виключний перелік порушень вимог чинного законодавства про автомобільний транспорт, при виявленні яких складається один з передбачених Порядком актів, на підставі якого за наслідками розгляду справи виноситься постанова про застосування фінансових санкцій, містить стаття 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Зокрема документами для здійснення внутрішніх вантажних перевезень є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Вказаним Законом встановлено, що водій зобов'язаний пред'являти і інші документи, передбачені законодавством.

Як вбачається з акту проведеної перевірки від 13.11.2013 року за №030251, водій перевіряємого автомобіля здійснював перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме, без оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографа.

Таким чином, відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, встановлюючи правомірність застосування фінансових санкцій саме до товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит плюс", суд зазначає наступне.

Відповідно до заяви про приєднання до публічного договору № DN00А! від 29.07.2013 р. автомобіль марки RENAULT MAGNUM, державний номер НОМЕР_1 переданий товариством з обмеженою відповідальністю "Автокредит плюс" (лізингодавець) ОСОБА_4 (лізингоодержувач) в лізинг, що підтверджується специфікацією та актом приймання-передачі, що є додатком до договору.

Згіно із ч.1 ст.806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до частини 2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Згідно зі ст.773 ЦК України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Згідно п.3.1 публічного договору про надання фінансового лізингу, лізнгодавець реєструє Предмет лізингу на своє ім'я.

Відповідно до положень п.8 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів №1388 від 07.09.1998 р. документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: договір фінансового лізингу.

Згідно п.27 зазначеної постанови транспортні засоби, що придбаваються юридичною особою - лізингодавцем з метою подальшої передачі їх лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, реєструються за лізингодавцем.

Отже, технічний паспорт на транспортний засіб, який є єдиним документом, що засвідчує право власності та відповідно використовувався відповідачем при визначенні особи, на яку накладається стягнення за допущення правопорушення на автомобільному транспорті, містив назву власника товариство з обмеженою відповідальністю "Автокредит плюс".

Крім того, з огляду на положення наказ у МВС України від 11.08.2010 року №379 лізінгоодержувачу видається тимчасовий реєстраційний талон.

При цьому, матеріали справи не містять копії тимчасового реєстраційного талону на право керування автомобілем марки RENAULT MAGNUM, державний номер НОМЕР_1, іншою особою та також не містять доказів його видачі, та позивач в обґрунтуваннях адміністративного позову не зазначав про видачу тимчасового реєстраційного талону лізингоодержувачу.

Також, законом передбачено порядок відшкодування збитків лізингоодержувачем.

Так, статтею 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору.

У відповідності до п.п.6.2.4 п.6.2 договору лізингоодержувач зобов'язаний сплатити Лізингодавцю платежі по відшкодуванню витрат адміністративних штрафів, пов'язаних з порушеннями Лізингоодержувача при користуванні Предметом лізингу.

Підпунктом 6.3.4 пункту 6.3 встановлено, що лізингодавець має право вимагати від Лізингоодержувача відшкодування збитків і витрат, передбачених цим Договором та законом.

Отже, відповідачем правомірно застосовано фінансову санкцію саме до товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит плюс", як до власника транспортного засобу.

Оскільки суд першої інстанції під час вирішення справи неповно з'ясував обставини справи та допустив порушення у застосуванні норми права, що регулює спірні правовідносини, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2014 р. - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит плюс" - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова виготовлена 23.01.2015 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим