Справа № 826/2537/13а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Київ К/800/36597/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві в особі реєстратора Зайцева І.П. про зобов'язання зареєструвати право власності,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся з позовом про зобов'язання зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_1, яке виникло на підставі договору лізингу №17/12 від 27.12.2002 року.

Позов мотивовано тим, що відмова відповідача у здійсненні реєстрації права власності на нерухоме майно, є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права та законні інтереси позивача, оскільки документи, що зазначені у рішенні про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №378824 від 14.02.2013 року, є додатковими, а, відтак, такими, що позивач не повинен був надавати для реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу у якій просить їх скасувати, та прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

На дану касаційну скаргу ОСОБА_4 надійшло заперечення Реєстраційної служби, у якому остання рішення суду першої та апеляційної інстанції вважає такими, що ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, та просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 січня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

14 лютого 2013 року реєстраційною службою прийнято рішення про зупинення розгляду вищезазначеної заяви, у зв'язку із неподанням усіх необхідних документів, у тому числі документу, що підтверджує сплату лізингових платежів та остаточної вартості об'єкту лізингу.

26 лютого 2013 року реєстраційною службою відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень ОСОБА_4 за вищезазначеною заявою, оскільки позивачем не усунено обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 лютого 2013 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) передбачено, що органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, проводять державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляють у їх реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. В свою чергу, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Так, пп. 5 п. 12 Порядку визначено, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до п. 26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

При цьому згідно пп. 1 п. 27 Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат.

Відповідно до п. 30 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі договору, відповідно до якого право власності або інше речове право на нерухоме майно набувається у зв'язку з настанням або ненастанням певної події, заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27-29 цього Порядку, подає документ, що підтверджує факт настання або ненастання такої події.

Судами встановлено, що позивач звернувся до реєстраційної служби із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру, яке виникло на підставі договору лізингу № 17/12 від 27 грудня 2002 року.

Згідно з п. 6.1. та 6.2. вищенаведеного договору - об'єкт лізингу переходить у власність Лізингоодержувача (позивача) з моменту підписання акту приймання-передачі. При цьому, Лізингоодержувач (позивач) має право на оформлення права власності та розпорядження об'єктом лізингу у повній мірі після сплати лізингових платежів та остаточної вартості об'єкту лізингу.

Відповідно статті 22 Закону у разі, якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника. Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Крім того, п. 13 Порядку передбачено, що у разі подання не в повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Пунктом 23 Порядку встановлено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 5-4 ч. 1 статті 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, якщо після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення.

Враховуюче вищезазначене, судами попередніх інстанцій зроблено вірний висновок про відмову у задоволенні позову, оскільки, як було встановлено, позивачем не було надано доказів на підтвердження сплати лізингових платежів за договором лізингу № 17/12 від 27 грудня 2002 року. При цьому державним реєстратором правомірно зупинено розгляд заяви, а в подальшому відмовлено у державній реєстрації права власності на вказану квартиру.

Доводи касаційної інстанції не дають підстави вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права.

Керуючись статтею 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець