Справа № 2601/23989/12 (2-а/752/58/13)
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2015 р. м. Київ К/800/22643/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року у справі №2601/23989/12 (2-а/752/58/13) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Київського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

В грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік в розмірі меншому, ніж передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації здійснити нарахування та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат провести виплату на користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та у відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2012 рік» з урахуванням проведених виплат.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 лютого 2013 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік в розмірі меншому, ніж передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов»язано Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації здійснити нарахування та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат провести виплату на користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та у відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2012 рік» з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишивши постанову суду першої інстанції в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи на предмет їх всебічності та повноти дослідження і законності застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, вивчивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації та отримує допомогу на оздоровлення як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІ категорії, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач за 2012 рік отримав щорічну допомогу на оздоровлення передбачену ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 100 грн.

При визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та нараховував позивачу таку допомогу в значно меншому розмірі.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Прикінцевими положеннями Закону України від 22.12.2011 року «Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 підтверджено право Кабінету Міністрів України, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, в тому числі встановлення порядку та розмір соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції в своєму рішенні зазначив, що оскільки Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» станом на день нарахування допомоги позивачу є чинною, тому відповідачем правомірно застосовано положення зазначеної вище Постанови.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що в 2012 році Кабінетом Міністрів України окремої постанови щодо визначення розмірів допомоги на оздоровлення, не приймалося. Прийнята на виконання вищевказаної норми постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011р. №1210 не встановлює розмір виплати щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідач, нараховуючи позивачу допомогу на оздоровлення за 2012 рік в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 № 562, діяв неправомірно та з порушенням вимог законодавства.

Колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», роз'яснення порядку застосування провадиться на підставі рішень Кабінету Міністрів України, які є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання.

Згідно ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фінансування витрат, пов»язаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Прикінцевими положеннями Закону України від 22.12.2011 року «Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно вказав на те, що Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 визначено право Кабінету Міністрів України, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, в тому числі встановлення порядку та розмір соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету.

Отже, в ухваленому по справі рішенні суду апеляційної інстанції не вірно встановлено дійсний характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами та неправильно застосовано норми матеріального права до вирішення вказаних правовідносин, а тому висновок суду про правомірність позовних вимог є помилковим і підлягає скасуванню. Постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому вона підлягає залишенню в силі.

Відповідно до ст.226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 226, 230, 231 КАС України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року скасувати.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 лютого 2013 року у справі №2601/23989/12 (2-а/752/58/13) залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 236 - 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Н.В. Васильченко