Справа № 165/2589/14а,2а/165/81/14
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Справа № 876/10847/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Попка Я.С.
суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в м. Нововолинську Волинської області на постанову Нововолинського міського суду Волинської області 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в м. Нововолинську Волинської області про визнання незаконними дій та зобов`язання призначити та виплачувати пенсію на пільгових умовах,-

В С Т А Н О В И В:

23.10.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного Фонду України в м. Нововолинську Волинської області, в якому просить визнати неправомірним рішення відповідача про відмову йому в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 29 січня 2014 року.
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 23 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в м. Нововолинську Волинської області про визнання незаконними дій та зобов`язання призначити та виплачувати пенсію на пільгових умовах в частині вимог за період з 29 січня 2014 року до 22 квітня 2014 року залишено без розгляду.
Постановою Нововолинського міського суду Волинської області 2014 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на вісім років згідно зі ст.ст. 26, 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську у Волинської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на вісім років згідно зі ст.ст. 26, 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 23 квітня 2014 року.
Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач, як особа, яка працювала у період з 11.06.1987 року по 19.08.1987 року у зоні відчуження виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на вісім років відповідно до п.1 ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, управління Пенсійного Фонду України в м. Нововолинську Волинської області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Нововолинського міського суду Волинської області 2014 року та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем не надано для призначення пенсії жодного встановленого законодавством документу, який би дав можливість встановити періоди робот, населений пункт чи об`єкт де позивачем проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому і підстав для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає.
Крім того, вказує на те, що згідно представлених позивачем документів, а саме: довідки виданої ВО «Оснастка» №23-6/565 від 26.03.1993 р., архівної довідки виданої Міністерством оборони України № 22795 від 02.04.2013 р., а також військового квитка НОМЕР_1 виданого 24.04.1981 р. встановлено розбіжності у зазначених періодах виконання обов`язку по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У зазначених документах відсутня інформація про населені пункти, куди позивач виїжджав для проведення робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 09.04.1994 року (а.с. 6).
Рішенням відділу з призначення пенсій управління Пенсійного Фонду України в м. Нововолинську Волинської області від 19.06.2014 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про що позивача повідомлено листом від 20.06.2014 року №4008/02-13.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві (ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Згідно з положеннями ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів пенсійний вік зменшується на 8 років.
Встановлено, що згідно довідки, виданої ВО «Оснастка» від 26.03.1993 року №23-6/565, архівної довідки Міністерства оборони України № 22795 від 02.04.2013 року, ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 11.06.1987 року по 19.08.1987 року 61 день.
Також, згідно довідки про заробітну плату №23-6/565 від 26.03.1993 року, ОСОБА_1 після повернення з спеціальних зборів на ЧАЕС, на підставі довідки, виданої в/ч НОМЕР_3 за період з 10 червня 1987 року по 9 грудня 1987 року отримав заробітну плату в сумі 898 крб.
Крім того, записи трудової книжки підтверджують наявність у позивача трудового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком для чоловіків.
Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Враховуючи те, що для призначення пенсії позивачу із зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, були наявні всі необхідні для цього документи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про неправомірність рішення відповідача та наявність правових підстав для задоволення позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.
Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст.197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в м. Нововолинську Волинської області залишити без задоволення, а постанову Нововолинського міського суду Волинської області 2014 року у справі №165/2589/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в м. Нововолинську Волинської області про визнання незаконними дій та зобов`язання призначити та виплачувати пенсію на пільгових умовах без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник