Справа № 369/2065/13-а (2а/369/12)
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

21 січня 2015 року м. Київ К/800/23985/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

секретар судового засідання - Романишин О.Р.,

за участю:

позивача - ОСОБА_4,

представника позивача - ОСОБА_5, довіреність б/н від 02.05.2014 року

представники від відповідачів - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6

на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2013 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року

у справі №369/2065/13-а

за позовом ОСОБА_6

до 1) Боярської міської ради Києво-Святошинського району

Київської області,

2) Управління Державного комітету із земельних ресурсів

у Києво-Святошинському районі Київської області

про скасування рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Державного комітету із земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області, яким просив скасувати рішення Боярської міської ради від 20.08.2009 року про погодження місця попереднього розташування земельної ділянки на користь ОСОБА_7, рішення від 04.06.2010 року № 48/2772 про надання земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1, рішення про затвердження технічної документації із землеустрою зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1; скасувати рішення Боярської міської ради від 20.08.2009 року про погодження місця попереднього розташування земельної ділянки на користь ОСОБА_8, рішення про надання земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1, рішення про затвердження технічної документації із землеустрою зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1; скасувати державні акти на право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, виданих Управлінням Державного комітету із земельних ресурсів в Києво-Святошинському районі на ім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2013 року у справі №369/2065/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, окружний та апеляційний адміністративні суди виходили з того, що Боярською міською радою Києво-Святошинського району Київської області при передачі у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вимоги статей 116, 118 Земельного кодексу України порушені не були, тому відсутні підстави вважати рішення відповідача незаконними та протиправними.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_6 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм статті 198 Земельного кодексу України, статті 21 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», просить вказані вище судові рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні позивача та його представника, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ОСОБА_6 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку адміністративного судочинства за захистом його порушених прав.

В якості предмету та підстави позовних вимог позивач визначив рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про погодження місця попереднього розташування земельних ділянок, про надання земельних ділянок у приватну власність, про затвердження технічної документації із землеустрою зі складання державного акта на право власності на земельні ділянки.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

В постановах Верховного Суду України від 11.11.2014 року у справі №21-493а14, від 09.12.2014 року у справі №21-308а14 зазначена наступна правова позиція.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно статті 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

В правовідносинах даної справи Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, як власник землі, вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому права на безоплатне отримання земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому відповідач не здійснював владних управлінських функцій.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Як наголосив Верховний Суд України, прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції.

В цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

За приписами статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Оскільки рішеннями Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області були затверджені проекти із землеустрою щодо відведення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 земельних ділянок у власність, судова колегія вважає, що у спірних правовідносинах виник спір про цивільне право.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З врахуванням імперативності вищезазначеної процесуальної норми щодо обов'язковості рішень Верховного Суду України для всіх судів України, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне закрити провадження у справі.

Згідно з частиною 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи, що в даних правовідносинах має місце спір про цивільне право, дана справа повинна бути розглянута за правилами цивільного процесуального законодавства.

Керуючись статтями 220, 221, 223, частини 1 статті 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року у справі №369/2065/13-а - скасувати.

Провадження у справі №369/2065/13-а за позовом ОСОБА_6 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Державного комітету із земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області про скасування рішень - закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.Г. Стрелець

Судді