Справа № 808/1974/14
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2015 рокусправа № 808/1974/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання:Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року у справі №808/1974/14
за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
до відповідачів про 1. Запорізької митниці Міндоходів; 2. Державної казначейської служби України визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення про визначення митної вартості, -
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (далі по тексту - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці Міндоходів (далі по тексту - відповідач-1), Державної казначейської служби України (далі по тексту - відповідач-2), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці Міндоходів про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2013/000620/2 від 18.09.2013 та картку відмови у митному оформленні товару №112030000/2013/00666 від 18.09.2013 за ВДМ №112030000/2013/020313 від 17.09.2013.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №808/1974/14.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зазначив, що митним органом необґрунтовано витребувано додаткові документи та в подальшому прийнято рішення про визначення митної вартості товару за шостим методом.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року у справі №808/1974/14 адміністративний позов задоволено. (головуючий суддя - Чернова Ж.М.)

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що позивачем разом із деклараціями митної вартості були подані всі передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи, які давали змогу відповідачу-1 достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Відповідач-1 - Запорізька митниця Міндоходів, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року у справі №808/1974/14 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач-1 зазначив, що декларантом не було надано додаткові документи у повному обсязі, а ті документи, які були надані, не дали змоги упевнитися у правильності заявленої митної вартості.

Відповідач-2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, свого представника для участі у її розгляді не направив.

За таких обставин, з урахуванням думок представника відповідача-1 та представника позивача, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника відповідача-2.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року у справі №808/1974/14 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 09 лютого 2012 року між позивачем (покупець) та фірмою «INTERCOMMODITIES SA», Швейцарія (продавець) було укладено контракт купівлі-продажу №13120156, предметом якого є феросплави (товар) кількість, якість, ціна, вартість, строки та умови постачання якого визначаються у Специфікаціях, які є невід'ємними частинами вказаного контракту.

17.09.2013 року позивачем до Запорізької митниці була подана митна декларація № 112030000/2013/020313 на товар - мішметал (церій та латан). Митна вартість товару була визначена за ціною договору (контракту) за методом №1.

При поданні вказаної декларації, позивачем було надано відповідачу-1: накладну CMR №131425-1 від 09.09.2013, сертифікат якості від 23.05.2013, інвойс MS-13-004 від 09.09.2013, пакувальний лист б/н від 09.09.2013, зовнішньоекономічний контракт від 09.02.2012 №13120156, специфікацію №210 від 06.09.2013, додаткові угоди до контракту від 20.11.2012, від 14.12.2012 та від 03.08.2012, та інш. документи, зазначені в графі 44 ДМ-2.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, відповідач-1 прийшов до висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять наступні розбіжності в поданих до митного оформлення документах: 1) в інвойсі, поданому до митного оформлення товару №MS-13-004 від 09.09.2013 наявне посилання на зовнішньоекономічний контракт №13120156 від 09.02.2012 без зазначення номеру партії, також є посилання на специфікацію №210 без зазначення дати; 2) до митного оформлення товару подано специфікацію №210 від 06.09.2013, що узгоджує ціну товару по вищезазначеному зовнішньоекономічному контракту, дана специфікація не містить номеру референції, не містить номеру партії товару; 3) в специфікації №210 від 06.09.2013 в п.6 відсутній вантажовідправник товару; 4) в специфікації №210 від 06.09.2013: вид продукції зазначено - МЦ50Ж6, який не зазначено в МД.

З огляду на встановлені розбіжності, для підтвердження митної вартості відповідачем-1 були затребувані наступні документи: рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару підготовлених спеціалізованими експертними організаціями.

Представником позивача на вказану вимогу митного органу були подані: договір з третіми особами від 04.10.2010; рахунок з третіми особами №328-2013 від 06.09.2013; МД країни відправлення; витяг з сайту Metal Pages та письмові пояснення про те, що інші документи надаватися не будуть.

18 вересня 2013 року відповідачем-1 було прийнято рішення про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2013/000620/2 та картку відмови у митному оформленні товару №112030000/2013/00666 за ВДМ №112030000/2013/020313 від 17.09.2013.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні усунути такі сумніви. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

З матеріалів справи вбачається, що митним органом не доведено правомірності рішень, прийнятих у зв'язку з невиконанням позивачем вимог щодо витребування додаткових документів, оскільки відповідач-1 не надав докази того, що саме додатково витребувані документи є такими, що у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару.

Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Також відповідно до статті 58 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

В рішенні Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів від 18.09.2013 № 112030000/2013/000620/2 наведено лише обґрунтування щодо неможливості застосування другорядних методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Проте, взагалі відсутні доводи щодо неможливості застосування другорядних методів на основі віднімання вартості та на основі додавання вартості (обчислена вартість).

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності оскаржуваних рішень суб'єкта владних повноважень.

З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 05 червня 2014 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року у справі №808/1974/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 19 січня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна

З оригіналом згідно.

Помічник судді Д.Є.Васіна