Справа № 872/11517/13
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2014 рокусправа № 808/3534/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної Л.П. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В. Іванова С.М.

при секретарі - Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт", начальника Азовського басейнового управління Головного управління Державної санітарної епідеміологічної служби на водному транспорті, головного державного санітарного лікаря Азовського бассейну Хартинова В.Г.

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2013 р.

у справі № 808/3534/13-а

за позовом Приватного підприємства "Група науково-промислових досліджень"

до начальника Азовського басейнового управління Головного управління Державної санітарної епідеміологічної служби на водному транспорті, головного державного санітарного лікаря Азовського басейну-Хартинова В.Г.

треті особи - 1) капітан рибопромислового судна "Вера" ОСОБА_2; 2) Державне підприємство «Бердянський морський торговельний порт»

про визнання незаконним та скасування припису за вих. №147 від 14.03.2013 року про усунення причин і умов, що сприяють вчиненню порушень санітарного законодавства, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2013 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства "Група науково-промислових досліджень" до Начальника Азовського басейнового управління Головного управління Державної санітарної епідеміологічної служби на водному транспорті, Головного державного санітарного лікаря Азовського бассейну Хартинова Віктора Григоровича, в якому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати припис за вихідним № 147 від 14.03.2013 про усунення причин і умов, що сприяють вчиненню порушень санітарного законодавства, винесений відповідачем.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2013 р. позов задоволено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що припис відносно Приватного підприємства "Група науково-промислових досліджень" винесено безпідставно, оскільки згідно чинного законодавства обов'язки утримувати причали та прилеглі до них території у стані, який відповідає санітарним нормам, покладено на Державне підприємство "Бердянсьткий морський торговельний порт", якому належать названі причали.

Суд також дійшов висновку про відсутність у СЧС «Вера», яке належить позивачу, обов'язку та можливості з метою забезпечення норм санітарного законодавства прийняти на борт водний біологічний ресурс (далі ВБР), який перетворився на відходи, що виключає обґрунтованість припису за вихідним № 147 від 14.03.2013 року про усунення причин і умов, що сприяють вчиненню порушень санітарного законодавства.

Не погодившись з постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2013 р., Державне підприємство "Бердянсьткий морський торговельний порт", начальник Азовського басейнового управління Головного управління Державної санітарної епідеміологічної служби на водному транспорті, головний державний санітарний лікар Азовського бассейну - Хартинов В.Г. подали апеляційні скарги, у яких просять рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову - відмовити.

Так, відповідач вказує, що рішення суду не відповідає обставинам справи, оскільки суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що внаслідок ненадання ДП «Бердянський морський торговельний порт» (далі - ДП БМТП) контейнерів, з СЧС «Вера» було виставлено ящики з відходами.

Відповідно до акту санітарно-епідеміологічного обстеження причалу № 4 від 08.03.2013 р. (що відображено в постанові суду першої інстанції) зафіксовано факт вивантаження з СЧС «Вера» улова (риба) в кількості 37 ящиків.

Таким чином, з СЧС « Вера» на причал № 4 ДП «БМТП» були вивантажені ВБР (риба), а не відходи.

Отже, припис від 14.03.2013 року № 147 є законним та обґрунтованим, як такий, що стосується власності позивача та обов'язків його посадових осіб.

Третя особа-1, у апеляційній скарзі також посилається на невідповідність рішення суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що право власності на вантаж, який було неправомірно залишено на причалі ДП «БМТП», залишається за позивачем.

Посилаючись на норми Постанови КМУ від 29.02.1996 р. № 269 «Правила охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення», третя особа вказує, що вантаж, який знаходився на судні СЧС «Вера» (а саме риба) та який було виставлено на причал ДП БМТП, законодавець не відносить до відходів та сміття, що утворилися в процесі експлуатації суден.

Таким чином, за відсутності санітарного збору, оплати за послуги порту, передбачені договірними відносинами, дозвільних документів, та за наявності права власності на вказаний вантаж упозивача, ДП БМТП не мав правових підстав здійснювати передбачені п. 23 Постанови КМУ від 29.02.1996 р. № 269 дії по розміщенню вказаного вантажу (який позивач називає «відходами») на відповідних для цього об'єктах, та видавати відповідні довідки капітану СЧС Вера.

З огляду на вказану ситуацію, відповідачем з метою недопущення забруднення навколишнього середовища і виникнення випадків інфекційних захворювань серед працівників об'єктів морського транспорту та населення було винесено припис від 14.03.2013 р. № 147 з вимогою до позивача звільнити причал ДП «БМТП» від вантажу, який є приватною власністю ПП «ГНПД».

Третя особа-1 вказує, що адміністрація судна СЧС «Вера» навмисно, «знаючи про заборону ДП БМТП щодо перевантаження виловленої риби, яка входить до складу водних біоресурсів, через причали, своїми діями призвела до порчення вказаного вантажу, який знаходився на борту судна, та про який при заході до ДП БМТП не було повідомлено, а потім неправомірно вказаний вантаж виставили та залишили на причалі ДП «БМТП», при цьому неправомірно вимагаючи від ДП «БМТП» прийому та утилізації вказаного вантажу як відходів з посиланням на п. 23 Постанови КМУ від 29.02.1996 р. № 269 «Правила охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення».

Від позивача надійшли заперечення на апеляцій скаргу, у яких названа особа просить залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Так, позивач зазначає наступне.

06.03.2013 року судно «Вера» у порядку черговості зайшло у Бердянський торговельний порт, проінформувавши про свої наміри Інспекцію державного портового нагляду у порядку, врегульованому пунктом 2.4.5 «Правил контролю суден з метою забезпечення безпеки мореплавства», затверджених наказом Міністерства транспорту України 17.07.2003 року № 545, та диспетчерську службу порту.

Всупереч вимогам абзацу 4 ст. 73 КТМ України та у порушення п.п. 1.3., 2.2 договору № 14 від 03.02.2012 року ДП «БМТП» втрутився у виробничу діяльність судна «Вера», перервав виконання технологічної операції № 5 і не дозволив транспортування необробленого ВБР продукту лову через державну територію до рибоприймального пункту ПП «ГНПД», внаслідок чого були порушені вимоги «Інструкції про порядок спеціального використання риби та інших водних живих ресурсів», затвердженої наказом Міністерства Аграрної політики України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 11.11.2005 року № 623/404.

Внаслідок протиправних дій порту із необробленого водного біологічного ресурсу продукту лову утворилися відходи.

Згідно вимог «Державних санітарних правил для морських суден України»,затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України Бобильова О.О. від 20.12.2000 року № 57, та згідно вимог пункту № 5 «Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 67. Водний транспорт», затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 10.12.2001 року № 863, капітан судна «Вера» зобов'язаний забезпечувати на судні додержання санітарних правил і не має права тримати на борту судна відходи.

Відповідно до п. 8 ст. 75 Кодексу торговельного мореплавства України, який звучить як: «вжиття ефективних заходів для прийняття із суден забруднених і стічних вод (для нафто перевантажувальних портів - також вод, що містить нафту), сміття та інших речовин, шкідливих для навколишнього природного середовища і здоров'я людини, а також зменшення обсягів утворення та для знешкодження, переробки, безпечного складування або захоронення виробничих, побутових та інших відходів», надання ДП «БМТП» спеціалізованих послуг є функціями морського порту щодо забезпечення безпеки мореплавства.

Таким чином, ДП «БМТП» повинно було прийняти відходи із судна «Вера».

Отже, на думку позивача, саме протиправні дії порту призвели до ситуації, яка могла призвести до епідемічної небезпеки на території порту.

У судових засіданнях представник третьої особи-1 доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив залишити апеляційну скаргу державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» за вхідним № 297/40-юр від 04.07.2013 року та апеляційну скаргу начальника Азовського басейнового управління Головного управління Державної санітарної епідеміологічної служби на водному транспорті, Головного державного санітарного лікаря Азовського басейну Харитонова В.Г. від 05 липня 2013 року без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2013 року по адміністративній справі № 808/3534/13-а без змін.

Інші учасники та їх представники до суду не прибули.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційних скарг Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт", начальника Азовського басейнового управління Головного управління Державної санітарної епідеміологічної служби на водному транспорті, головного державного санітарного лікаря Азовського басейну-Хартинова В.Г. без задоволення, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 08.03.2013 року та 11.03.2013 року відповідачем проведено санітарно-епідеміологічні обстеження причальної лінії ДП «Бердянський морський торговельний порт», про що складено відповідні акти. Станом на 08.03.2013 року встановлено факт самовільного вивантаження з СЧС «Вера» 37 ящиків з рибою, без належного упакування. Станом на 11.03.2013 року встановлено, що на причалі № 4 продовжує знаходитись 37 ящиків з рибою.

14.03.2013 року на підставі проведених обстежень, листа начальника ДП «БМТП» № 122/40-юр від 14.03.2013 р. відповідачем винесено припис № 147 про усунення причин і умов, що сприяють вчиненню порушень санітарного законодавства.

Як свідчить зміст названого припису (т. 1, а.с. 8), відповідачем встановлено, що у результаті недотримання умов зберігання продовольчої сировини (риби), яка знаходиться у ящиках на причалі № 4, на території порту має місце різкий неприємний запах риби, що свідчить про наявність ознак порчі даного вантажу та може привести до забруднення навколишнього середовища і виникнення випадків інфекційних захворювань серед працівників об'єктів морського транспорту та населення.

Надходження з 08.03.2013 року на причалі № 4 ящиків з продовольчою сировиною (рибою) є порушенням власником вантажу вимог ст. 17 Закону України «Про забезпечення санітарно-епідеміологічного благополуччя населення». Керуючись ст. 17 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідач запропонував терміново звільнити причал № 4 ДП «Бердянський морський торговельний порт» від вантажу, який належить приватному підприємству «Група науково-промислових досліджень» та який представляє епідемічну небезпеку. Та повідомити про виконання даного припису в 2-х денний термін з дня його отримання.

Отже, правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем, регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон № 877), «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» (далі Закон № 4004).

Відповідно до ст. 7 Закону України № 877, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються:

- найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід;

- найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

- місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід;

- номер і дата наказу, на виконання якого здійснюється захід;

- перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім'я та по батькові;

- дата початку та дата закінчення заходу;

- тип заходу (плановий або позаплановий).

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості:

- дату складення акта;

- тип заходу (плановий або позаплановий);

- вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо);

- предмет державного нагляду (контролю);

- найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід;

- найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

На підставі акта, який складено за результатами здійснення планового заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, протягом п'яти робочих днів з дня завершення заходу складається припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно ст. 10 Закону № 877, суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право:

- вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства;

- перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення і одержувати копії посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу.

Не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо:

- він здійснюється з порушенням вимог щодо періодичності проведення заходів державного нагляду (контролю), передбачених законом;

- посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону;

- бути присутнім під час здійснення заходів державного нагляду (контролю);

- вимагати нерозголошення інформації, що є комерційною таємницею суб'єкта господарювання;

- одержувати та знайомитися з актами державного нагляду (контролю);

- надавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта органу державного нагляду (контролю);

- оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб.

Отже, підставою для винесення на адресу суб'єкта господарювання припису є правопорушення, виявлене під час перевірки названого суб'єкта, яка проводиться за участі останнього та з урахуванням поданих господарюючим суб'єктом пояснень та зауважень.

Доказів проведення перевірки Приватного підприємства "Група науково-промислових досліджень" , відповідач не надав.

Як свідчать матеріали справи, підставою для винесення припису стали акти санітарно-епідеміологічного обстеження причальної лінії ДП «Бердянський морський торговельний порт» від 08.03.2013 року та від 11.03.2013 року, які були проведені на підставі наказів Азовського басейнового управління Головного управління Держсанепідслужби на водному транспорті № 11 від 08.03.2013 року «Про здійснення позапланового заходу» та № 12 від 11.03.2013 року «Про здійснення позапланового заходу»,що стосувалися перевірки споруд Бердянського морського торгівельного порту. Названі перевірки проводились за участі посадових осіб порту, без сповіщення та участі позивача.

Виходячи з викладеного, слід дійти висновку, що припис № 147 від 14.03.2013 року «Про усунення причин і умов, що сприяють вчиненню порушень санітарного законодавства», винесено головним державним санітарним лікарем Азовського басейну Харитоновим В.Г. всупереч нормам ст. ст. 7, 10 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Крім того, слід зазначити наступне. У оспорюваному приписі відповідач посилається на норми ст. 17 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», відповідно до яких «продовольча сировина, харчові продукти, а також матеріали, обладнання і вироби, що використовуються при їх виготовленні, зберіганні, транспортуванні та реалізації, повинні відповідати вимогам санітарних норм і підлягають обов'язковій сертифікації».

Підприємства, установи, організації та громадяни, які виробляють, зберігають, транспортують чи реалізують харчові продукти і продовольчу сировину, несуть відповідальність «за їх безпеку для здоров'я і життя населення, відповідність вимогам санітарних норм».

В той же час, у приписі не зазначено, чи є водний біологічний ресурс, який було розвантажено СЧС «Вера», харчовим продуктом, необробленим харчовим продуктом, продовольчою сировиною, що виключає можливість дослідити відповідність вимог, викладених у приписі, нормам Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів», а також свідчить про недостатню обґрунтованість названого припису.

Що стосується споруд причалу № 4 ДП «БМТП», про звільнення яких йдеться у приписі, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 22 Закону № 4004, «органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм.

У процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов'язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища».

Таким чином, вимоги, які стосуються експлуатації виробничих споруд та устаткування, можуть бути звернуті до осіб, яким вони належать.

Отже, припис № 147 від 14.03.2013 року «Про усунення причин і умов, що сприяють вчиненню порушень санітарного законодавства», винесений головним державним санітарним лікарем Азовського басейну Харитоновим В.Г., не відповідає нормам ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 22 «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та не є достатньо обґрунтованим, що згідно норм ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 162 КАС України є підставою для його скасування.

Виходячи з викладеного та приймаючи до уваги норми ч. 2 ст. 200 КАС України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, як таке, що є вірним по суті.

Що стосується суперечки позивача, відповідача та ДП «Бердянський морський торговельний порт" стосовно того, внаслідок чиїх протиправних дій було зіпсовано водний біологічний ресурс та за чий рахунок необхідно було привести споруди причалу у належний санітарний стан, то вона не є предметом розгляду у даній справі. Отже, доводи апеляційних скарг не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Виходячи з викладеного, апеляційні скарги Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт", начальника Азовського басейнового управління Головного управління Державної санітарної епідеміологічної служби на водному транспорті, головного державного санітарного лікаря Азовського бассейну Хартинова В.Г. слід залишити без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2013 р. - без змін.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт", начальника Азовського басейнового управління Головного управління Державної санітарної епідеміологічної служби на водному транспорті, головного державного санітарного лікаря Азовського бассейну Хартинова В.Г. залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2013 р. - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: С.М. Іванов