Справа № 2а-226/12/1370
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Справа № 57104/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ідеа Трейд» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ідеа Трейд» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2012 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ідеа Трейд» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 30.12.2011 року № /30649, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 228 994,00 грн, з яких 183 195,00 грн - основний платіж та 45 799,00 грн - штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що на підтвердження позовних вимог щодо реальності здійснення господарських операцій ТзОВ «Ідеа Трейд» з його контрагентом - ПП «Львівкомфортгруп-К» позивачем надано лише копії: договору про надання послуг, договору з виконання комплексу робіт з організації перевезення вантажів, податкових накладних, видаткових накладних, рахунків-факту; актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), договору дистриб'юції, товарно-транспортних накладних на переміщення алкогольних напоїв згідно договору дистриб'юції.

Однак жодних інших доказів на підтвердження позовних вимог, а саме: належним чином оформлених документів про оплату послуг контрагента ПП «Львівкомфортгруп-К», звіту про надання послуг з оцінки платоспроможності клієнтів та потенційних ризиків за лютий 2010 року, звітів щодо надання торгово-посередницьких послуг за лютий 2010 року, звітів щодо надання консалтингових послуг за лютий 2010 року, звітів щодо надання послуг з написання додаткових модулів до 1С підприємництво, звітів щодо надання бухгалтерсько-консультаційних послуг за березень 2010 року, звіту щодо групування та архівування банків даних підприємства за перший квартал 2010 року, звітів щодо надання консалтингових послуг за березень 2010 року, звіту про надання послуг з оцінки платоспроможності клієнтів та потенційних ризиків за березень 2010 року, звітів щодо надання торгово-посередницьких послуг за березень 2010 року, звітів стосовно консультування з питань інформатизації та комерційної діяльності за березень 2010 року позивачем не надано.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що у договорі про надання послуг № 0501/1 від 05.01.2009 року та у договорі з виконання комплексу робіт з організації перевезення вантажів № 3001 від 01.10.2009 року вказано, що у ПП «Львівкомфортгруп-К» наявне свідоцтво платника ПДВ № 100257178. ІПН 06, проте згідно особової картки вказане свідоцтво видано лише 02.12.2009 року.

Разом з тим, вказані договори підписані з боку ПП «Львівкомфортгруп-К» Яцків А.М. та Музичишин А.В. (директор). Суд першої інстанції вважає, що зазначені документи в сукупності та кожен зокрема не є допустимими доказами господарських операцій, які у них зафіксовані. Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців керівником ПП «Львівкомфортгруп-К» є Цьосек Маріуш Павел, а первинні документи (договори) підписано Яцків А.М. та Музичишин А.В.Таким чином, суд першої інстанції вважає недоведеними позовні вимоги стосовно господарських операцій із контрагентом позивача ПП «Львівкомфортгруп-К».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ідеа Трейд» оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що в матеріалах справи відсутні обставини, встановлені податковим органом на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем ТзОВ «Ідеа Трейд» з ПП «Львівкомфортгруп-К», що мали місце під час здійснення підприємницької діяльності позивачем.

Зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження факту порушення позивачем встановленого порядку здійснення підприємницької діяльності, ухилення від сплати податків, наявності шкоди заподіяної державі, зокрема таких як, чинні податкові вимоги, надіслані позивачу в зв'язку з несплатою иим сум податкових зобов'язань, що виникли внаслідок укладання та виконання спірних зобов'язань за спірними договорами або відомості про наявність податкового боргу у позивача.

Стверджує, що суд першої інстанції не взяв до уваги твердження позивача про те, що факт дійсності операції поставки товару підтверджено первинними документами бухгалтерського обліку та іншими доказами, наявними в матеріалах справи: а саме: договорами, податковими та видатковими накладними, рахунками-фактурами, актами здачі-прийняття робіт, товарно-транспортними накладними на переміщення товару. Вказані первинні документи оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Посилається на те, що порядок формування права на податковий кредит визначений п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», а основна вимога щодо права платника податку на додану вартість на податковий кредит міститься у підпункті 7.4.1 цієї статті. Згідно пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»подагкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Спору щодо наявності чи правильності оформлення податкових накладних немає. Судом встановлено, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару та надання послуг і відбулось реальне виконання господарської операції.

За таких обставин, апелянт вважає, що ним правомірно включено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість.

Крім того, апелянт звертає увагу на те. що позивач і його контрагенти на час укладання спірних правочинів, були зареєстровані як платники ПДВ, що не заперечується відповідачем у справі та відображені в Актах перевірки контрагентів позивача.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на підставі направлення від 12.12.2011 року №1270 Державною податковою інспекцією у Личаківському районі м. Львова проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Ідеа Трейд» з питань взаєморозрахунків з ТзОВ «Вікові традиції» за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року та з ПП «Львівкомфортгруп-К» за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складено акт від 22.12.2011 року №795/23-2/35444122.

Основними видами діяльності ТзОВ «Ідеа Трейд» є роздрібна торгівля алкогольними та іншими напоями,оптова торгівля напоями, будівництво, оптова торгівля будівельними матеріалами, надання комерційних послуг та ін.. У період, що підлягав перевірці, товариство використовувало у своїй діяльності офісні та складські приміщення.

Проведеною перевіркою взаємовідносин ТзОВ « Ідеа Трейд» з ТзОВ «Вікові традиції» порушень податкового та іншого законодавства не встановлено.

Щодо взаємовідносин позивача з ПП «Львівкомфортгруп-К» за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року встановлено порушення ТзОВ «Ідеа Трейд» вимог п.п.7.4.1., п.п. 7.4.4. п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого завищено податковий кредит всього в сумі 183 194,85 грн, в т.ч. лютий 2010 року на суму 70642,35 грн, березень 2010 року на суму 112 552,50 грн, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 183 194,85 грн, в т.ч. лютий 2010 року на суму 70 642,35 грн, березень 2010 року на суму 112 552,5 грн.

Встановлено, що ПП «Львівкомфортгруп-К» перебуває на обліку в ДПІ у Сихівському районі м. Львова, стан платника - внесено запис про відсутність підтвердження відомостей, а також ДПІ у Сихівському районі м. Львова встановлено відсутність платника податків та його про садових осіб за юридичною адресою.

Крім того, слідчим відділом податкової міліції ДПА у Львівській області розслідується кримінальна справа, з матеріалів якої видно, що ПП «Львівкомфортгруп-К» задіяне в схемі мінімізації податкових зобов'язань, тісно пов'язане із фіктивними суб'єктами господарської діяльності і директорами та засновниками таких підприємств є особи, відносно яких розслідується кримінальна справа.

До перевірки ПП «Львівкомфортгруп-К» не представлено первинних документів, які підтверджували б надання послуг з організації перевезення вантажів, експедиційних послуг. В актах здачі прийняття робіт не вказано, на яких саме об'єктах чи місцях доставки замовника - ТзОВ «Ідеа Трейд» виконувались навантажувально-розвантажувальні роботи, сортування, групування та упакування продукції, відсутня інформація щодо деталізації послуг з підготовки транспортної документації та кур'єрських послуг. До перевірки не представлено додаткових звітів про надані послуги. Тобто, ПП «Львівкомфортгруп-К» фактично не займалось фінансово-господарською діяльністю, тобто правочин, укладений з ТзОВ «Ідеа Трейд» є недійсним, нікчемним.

На підставі акта перевірки Державною податковою інспекцією у Личаківському районі м. Львова прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення від 30.12.2011 року № /30649, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 228 994,00 грн, з яких 183 195,00 грн - основний платіж, 45 799,00 грн - штрафні (фінансові) санкції.

Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ідеа Трейд» 20.09.2007 року зареєстровано виконавчим комітетом Львівської міської ради , Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 № 205452 (підставою заміни Свідоцтва є зміна місцезнаходження юридичної особи: м. Львів, вул. Водогінна, 2, а фактичне місцезнаходження: Львівська область, Пустомитівський район, с.Сокільники, вул.Бічна Львівська,6). Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 13.09.2009 року № 100207934, виданого ДПІ у Личаківському районі м.Львова, на день проведення перевірки та підписання акту перевірки позивач був платником податку на додану вартість.

5 січня 2009 року між ТзОВ «Ідеа Трейд» та ПП «Львівкомфортгруп-К» було укладено договір №0501/1 про надання послуг, згідно якого ПП «Львівкомфортгруп-К» (виконавець) зобов'язувалось надати ТзОВ «Ідеа Трейд (замовник) консультаційні та консалтингові послуги. Ціна договору складає вартість наданих послуг і замовник сплачує виконавцю суму на підставі виставлених рахунків.

1 жовтня 2009 року між ТзОВ «Ідеа Трейд» та ПП «Львівкомфортгруп-К» було укладено договір № 3001 на виконання комплексу робіт з організації перевезення вантажу, відповідно до якого ТзОВ «Ідеа Трейд» (замовник) доручає ПП «Львівкомфортгруп-К» (підрядник) забезпечити, відповідно до замовлення, виконання комплексу робіт з організації перевезення вантажів та надання супутніх послуг. Ціна договору складає вартість наданих послуг і замовник сплачує виконавцю суму на підставі виставлених рахунків.

На підтвердження реальності господарських операцій між ТзОВ «Ідеа Трейд» та ПП «Львівкомфортгруп-К» позивачем надано наступні документи:

- договір про надання послуг № 0501/1 від 05.01.2009 року, укладеного між ПП «Львівкомфортгруп-К» (виконавець) та ТзОВ «Ідеа Трейд» (замовник);

- договір з виконання комплексу робіт з організації перевезення вантажів № 3001 від 0.10.2009 року, укладений між ПП «Львівкомфортгруп-К» (підрядник) та ТзОВ «Ідеа Трейд» (замовник) та кошторис до нього;

- податкові накладні: № 0414 від 25.02.2010 року на суму 255774.10 грн, № 0416 від 26.02.2010 року на суму 56500 грн, № 0417 від 26.02.2010 року на суму 46235 грн, № 0415 від 26.02.2010 року на суму 65345 грн, № 0978 від 31.03.2010 року на суму 25650 грн, № 0979 від 31.03.2010 року на суму 37450 грн, № 0980 від 31.03.2010 року на суму 34500 грн, № 0981 від 31.03.2010 року на суму 72354,40 грн, № 0982 від 31.03.2010 року на суму 283545,72 грн, № 083 від 31.03.2010 року на суму 69500 грн;

- видаткову накладну № ДА-0004452 від 31.03.2010 року на суму 36535.43 грн;

- рахунки-фактури № 3453 від 25.02.2010 року на суму 56500 грн, № 3865 від 31.03.2010 року на суму 36535,43 грн, № 3450 від 25.02.2010 року на суму 255774,10 грн, № 3861 від31.03.2010 року на суму 51345,50 грн, № 3863 від 31.03.2010 року на суму 69500 грн, № 3860 від 31.03.2010 року на суму 283545.72 грн, № 3862 від 31.03.2010 року на суму 72354,40 грн, № 3866 від 31.03.2010 року на суму 25650 грн, № 3868 від 31.03.2010 року на суму 34500 грн, № 3451 від 26.02.2010 року на суму 65345 грн, № 3452 від 26.02.2010 року на суму 46235 грн;

- акти про надання послуг: № ДА-000 4005 від 25.02.2010року, загальна вартість робіт, послуг без ПДВ становить 213145,09 грн; № ДА- 04007 від 26.05.2010 року на суму 47083.33 грн, ПДВ 9416,67 грн; № ДА-000 4007 від 26.02.2010 року на суму 38529,17 грн, (без ПДВ); № ДА-000 4006 від 26.02.2010року на суму 54454.17 грн (без ПДВ); № ДА-000 4089 від 31,03.2010року на суму 28750 грн (без ПДВ); № ДА-000 4087 від 31.03.2010 року на суму 31208,33 грн (без ПДВ); № ДА-000 4087 від 31.03.2010року на суму 21375 грн (без ПДВ); № ДА-000 4087 від 31.03.2010року на суму 60295,33 грн (без ПДВ); № ДА-000 4085 від 31.03.2010року. Загальна вартість робіт, послуг без ПДВ становить 236 288,10 грн; № ДА-000 4088 від 31.03.2010року на суму 57916,67 грн (без ПДВ); № ДА-000 4086 від 31.03.2010року на суму 42787.92 грн (без ПДВ); № ДА-000 4090 від 31.03.2010року. Загальна вартість послуг без ПДВ - 53695 грн.;

- договір дистриб'юції № 31102009/ДП УГК/Л-27 від 31.10.2009 року, укладений між ДП Українська горілчана компанія «Nеmігоff» (компанія) та ТзОВ «Ідеа Трейд» (дистриб'ютор);

- товарно-транспортні накладні на переміщення алкогольних напоїв згідно договору дистриб'юції № 31102009/ДП УГК/Л-27 від 31.10.2009 року.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» ( чинного на момент виникнення правовідносин), податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Приписами пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум ПДВ є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Згідно п. п. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

У відповідності до вимог п.п. 7.4.5. п.7.4. ст.7 до Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання за договорами між позивачем та ПП «Львівкомфортгруп-К» виконувались сторонами у повному обсязі, реальність спірних господарських операцій підтверджується долученими до матеріалів справи договорами, податковими та видатковими накладними, рахунками-фактурами, актами здачі-прийняття робіт, товарно-транспортними накладними на переміщення товару. Вказані первинні документи оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідачем не надано будь-яких доказів нереальності господарських операцій позивача з ПП «Львівкомфортгруп-К» з огляду на наведені критерії.

Що стосується посилань ДПІ на обставини, які вказують про відсутність ПП «Львівкомфортгруп-К», як платника податку, за місцем державної реєстрації, твердженням про наявність ознак фіктивності та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності ПП «Львівкомфортгруп», порушення проти посадових осіб ПП «Львівкомфортгруп-К» кримінальної справи, муд апеляційної інстанції зазначає:

Встановлення факту незнаходження контрагента за місцем реєстрації, неподання податкової звітності та недостатність у нього трудових, виробничих або інших ресурсів не є обставинами, які самі по собі позбавляють правового значення виданих контрагентом підприємства податкових накладних, що виключає відповідальність платника податків (позивача).

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на туобставину, що податкове законодавство не ставить у залежність формування позивачем податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання визначення складу податкового кредиту та валових витрат поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 31.01.2011 року у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

На момент виконання сторонами договірних зобов'язань ПП «Львівкомфортгруп-К» не було припинено у визначеному законом порядку та було зареєстроване належним чином. Відсутність платника податків за місцем реєстрації, на думку суду апеляційної інстанції, не може свідчити про нереальність здійснення правочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення та виконання господарських договорів ПП «Львівкомфортгруп-К було належним чином зареєстрованим, мало право укладати правочини, було зареєстрованим платником податку на додану вартість і мало право виписувати податкові накладні.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220,частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочи може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду».

Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, діє презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст.228 ЦК України правочин, учинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже, є нікчемним. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст.218 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що орган державної податкової служби не наділений правом самостійно визначати сумнівність чи фіктивність правовідносин, їм надано право подавати до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами ( ст.10 Закону України «Про державну податкову службу України»). Відповідач не звертався до суду з позовом про визнання вищезазначених договорів недійсними.

На думку апеляційного суду, відповідачем не доведено, що господарські операції між ТзОВ «Ідеа Трейд» та ПП «Львівкомфортгруп-К» були фіктивними, не надано доказів щодо наявності у сторін умислу, направленого на незаконне заволодіння державним майном.

Жодних доказів, які б свідчили про притягнення посадових осіб сторін до кримінальної відповідальності за протиправні дії, пов'язані з нікчемністю правочину між сторонами відповідачем суду першої та апеляційної інстанції не надано. Договіра, укладені між ТзОВ «Ідеа Трейд» та ПП «Львівкомфортгруп-К», до теперішнього часу у судовому порядку не визнані недійсними.

Щодо тверджень ДПІ про те, що договора, укладені між ТзОВ «Ідеа Трейд» та ПП «Львівкомфортгруп-К» підписані не уповноваженими особами, у договорі про надання послуг та у договорі з виконання комплексу оробіт з організації перевезення вантажів вказане Свідоцтво платника ПДВ, яке видане лише 02.12.2009 року, суд апеляційної інстанції зазначає:

Щодо висновків відповідача про підписання договору не уповноваженими особами, що як наслідок свідчить про нереальність виконання умов договору, апеляційний суд зазначає, що у випадку реальності господарських операцій висновок про недостовірність договору, підписаного іншими особами ніж ті, що значаться в установчих документах постачальників їх керівниками, не може слугувати самостійною підставою для визнання податкової вигоди необґрунтованої за відсутності інших фактів та обставин. Підписання договору неповноважною особою не виключає реальність виконання господарської операції. У податковому спорі податковий орган не може ставити під сумнів оподатковувану операцію, посилаючись лише на вказану обставину, а повинен довести відсутність реальності такої операції в силу відсутності товарно-грошового обороту, номінального оформлення операції, її імітації з єдиною метою отримати незаконну податкову вигоду та податкову економію.

На думку апеляційного суду, неприпустимим є позбавлення платника права на податкову вигоду з формальних підстав в зв'язку з тим, що договір підписаний неуповноваженими особами, й за недоведеності податковим органом, що платникові було відомо про цей факт, або того, що платником не було проявлено розумної обачності при укладенні та виконанні господарських договорів.

Встановлено, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару та надання послуг і відбулось реальне виконання господарських операцій. Позивач і його контрагент на час укладання спірних правочинів були зареєстровані як платники ПДВ і вказана обставина не заперечується відповідачем у справі та відображена в Акті перевірки контрагента позивача, позивачем повністю проведена оплата за надані послуги.

В матеріалах справи відсутні докази щодо наявності запису про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців контрагента позивача на момент укладення чи виконання договорів, або відсутності у нього статусу платника податку на додану вартість.

Апеляційний суд зазначає, що на час здійснення господарських операцій контрагент позивача - ПП «Львівкомфортгруп-К» був платником податку на додану вартість та мав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, що не позбавляє позивача - ТзОВ «Ідеа Трейд» права на податковий кредит з цим контрагентом.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апеляційний суд вважає, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів про те, що оскаржуване повідомлення-рішення від від 30.12.2011 року № /30649 прийнято обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з помилковим застосуванням норм матеріального права, в зв'язку з чим його слід скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ч. 4 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ідеа Трейд» задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року у справі №2а-226/12/1370 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ідеа Трейд» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова від 30.12.2011 року № /30649.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.01.2015 року.