Справа № 803/1511/13-а
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 р. Справа № 11425/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Щерби С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державного підприємства "Ківерцівське лісове господарство" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства "Ківерцівське лісове господарство" про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 05.06.2013року звернулася з позовом до ДП "Ківерцівське лісове господарство" про визнання незаконними дій, якими позивачці відмовлено в погодженні відведення земельних ділянок загальною площею 0,40 га, які розташовані на АДРЕСА_1, Рожищенський район, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, а також для ведення особистого селянського господарства та зобов'язання розглянути ДП "Ківерцівське лісове господарство" питання щодо відведення земельних ділянок загальною площею 0,40 га, які розташовані на АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, а також для ведення особистого селянського господарства.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Листом від 21.11.2012 року № 477 у відповідь на заяву позивача про надання згоди на відведення земельних ділянок загальною площею 0,40 га, які розташовані на АДРЕСА_1, державним підприємством "Ківерцівське лісове господарство" було відмовлено. Підставою відмови було те, що вказані земельні ділянки розташовані у кварталі 116 виділи 2, 3, згідно матеріалів землевпорядкування, вкриті лісовою рослинністю та є лісовими землями. З вказаною відмовою позивач не погоджується у зв'язку з тим, що земельні ділянки загальною площею 0,40 га, які розташовані на АДРЕСА_1, не підпадають під дію Розпорядження Кабінету Міністрів від 10 квітня 2008 року N 610-р "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками", а тому у державного підприємства "Ківерцівське лісове господарство" не було законних підстав для відмови у розгляді заяви про надання згоди на вилучення вищевказаних земельних ділянок та передачі їх у власність.

Оскаржуваною постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2013 року позовну заяву ОСОБА_1 до державного підприємства "Ківерцівське лісове господарство" про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано незаконними дії Державного підприємства "Ківерцівське лісове господарство", якими ОСОБА_1 відмовлено в погодженні відведення земельних ділянок загальною площею 0,40 га., які розташовані на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства на підставі розпорядження КМ України №610-р від 10.04.2008 року "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками". Зобов'язано Державне підприємство "Ківерцівське лісове господарство" розглянути питання щодо погодження відведення ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 0,15 га., яка розташована в кварталі 116, виділ 5 згідно Проекту організації та розвитку лісового господарства Ківерцівського ДЛГ Державного лісогосподарського об'єднання "Волиньліс" на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства без урахування вимог розпорядження Кабінету Міністрів України №610-р від 10.04.2008 року "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками". В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач Державне підприємство "Ківерцівське лісове господарство" просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що державне підприємство "Ківерцівське лісове господарство" відмовило позивачу у наданні згоди на відведення земельних ділянок загальною площею 0,40 га, які розташовані на АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів від 10 квітня 2008 року N 610-р "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками" було зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність або оренду із зміною цільового призначення, а також у зв'язку з тим, що вказані у заяві земельні ділянки належать до виділів 2, 3 кварталі 116, що містять чіткі таксаційні характеристики - лісові культури. Відтак, підстав для задоволення позовних вимог не має.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування згідно із своїми повноваженнями розглядає заяву (клопотання) і направляє її копії на розгляд територіальних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронних і санітарно-епідеміологічних органів, а також до відповідних територіальних органів виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду).

Після отримання висновків зазначених вище органів, про можливість відведення земельної ділянки для цілей, зазначених у заяві (клопотанні) відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування, згідно із своїми повноваженнями, розглядає матеріали вибору земельної ділянки і приймає рішення про затвердження зазначених матеріалів та надає дозвіл і вимоги на розроблення проекту відведення земельної ділянки або мотивоване рішення про відмову.

Як вбачається з Проекту організації та розвитку лісового господарства Ківерцівського державного лісового господарства державного лісогосподарського об'єднання "Волиньліс" розробленого Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об'єднанням (комплексна експедиція) Державного комітету лісового господарства України в 2004 році, до кварталу 116 виділу 5 відносяться земельні ділянки загальною площею 0,40 га, таксаційна характеристика яких: садиби приватні, тобто землі без лісових насаджень. Таким чином, в силу статті 5 Лісового кодексу України, дані земельні ділянки відносяться до нелісових земель.

На підставі аналізу викладених вище норм законодавства, зупинення прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року № 610-р стосується лише земельних ділянок, що належать до лісових земель та не розповсюджується на земельні ділянки, які не є лісовими землями, однак відносяться до земель лісогосподарського призначення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам процесуального права.

Згідно розпорядження Рожищенської районної державної адміністрації від 30.11.2004 р. № 328 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вищевказаною адресою позивачу надано у власність земельну ділянку площею 0,25 га. (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВЛ № 022139).

У зв'язку з фактичним використанням більшої за площею земельної ділянки, аніж надана у власність, 17.10.2012 року ОСОБА_1 на адресу ДП "Ківерцівське лісове господарство" направлено заяву про погодження відведення земельних ділянок загальною площею 0,40 га., які розташовані на АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, а також для ведення особистого селянського господарства.

Відповідачем у відповіді від 21 листопада 2012 року на заяву повідомило, що вказані у заяві позивача земельні ділянки - це лісові землі, вкриті лісовою рослинністю лісові ділянки, які згідно матеріалів лісовпорядкування розташовані у кварталі 116 виділи 2, 3 Копачівського лісництва. На підставі викладеного та з урахуванням норм Розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року N0 610-р (надалі - Розпорядження КМУ № 610-р) та статті 18 Лісового Кодексу України, якими зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, ОСОБА_1 було відмовлено.

Перевіряючи правомірність відмови державного підприємства "Ківерцівське лісове господарство" щодо погодження відведення та надання у власність земельних ділянок загальною площею 0,40 га., які розташовані на АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, а також для ведення особистого селянського господарства, суд дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд першої інстанцій виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що сторонами по справі є ОСОБА_1 та Державне підприємство "Ківерцівське лісове господарство", тобто ні одна із сторін не є суб»єтом владних повноважень, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статтях 152 ЗК та 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 157 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у адміністративній справі - закриттю.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства "Ківерцівське лісове господарство" - задоволити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2013 року у справі № 803/1511/13-а - скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар