Справа № П/811/4190/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Справа № П/811/4190/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Кармазиної Т.М.,

за участю секретаря - Сириці І.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представників: позивача - ОСОБА_3,

відповідача - Турчин О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії та визнання відсутності повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративного позовом, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Кіровоградській області від 11 листопада 2014 року №1147 про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення "звільнення з органів внутрішніх справ";

- визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Кіровоградській області від 13 листопада 2014 року №408о/с про звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_2 за п.64 "є" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС;

- поновити ОСОБА_2 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС в Кіровоградській області з 13 листопада 2014 р.;

- зобов'язати УМВС України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13 листопада 2014 р. по дату поновлення на службі в ОВС;

- визнати такими, що не мають повноважень на погодження та підписання наказів УМВС від 11 листопада 2014 р. №1147, від 13 листопада 2014 р. №408о/с, подання про звільнення від 13 листопада 2014 р. та атестаційного листа від 13 листопада 2014 р. на підставі Закону України "Про очищення влади": заступник начальника Кіровоградського МВ ОСОБА_5, перший заступник начальника УМВС Таршин Д.А. та начальник УМВС Вітюк А.І.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірним наказом УМВС України в Кіровоградській області від 11.11.2014 №1147 накладено дисциплінарне стягнення "звільнення з органів внутрішніх справ". Підставою став факт, що 06.11.2014 р. його було затримано в порядку статей 207-208 КПК України та на підставі матеріалів досудового розслідування вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а 07.11.2014 Ленінським районним судом м. Кіровограда стосовно позивача обрано запобіжний захід - тримання під вартою. Відтак, на думку позивача, його безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності без належних для цього підстав. В подальшому, на виконання даного наказу звільнено з ОВС за п. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС - за порушення дисципліни. При цьому, в поданні на його звільнення з органів внутрішніх справ єдиним приводом і підставою порушення службової дисципліни зазначено лише факт вручення повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, водночас, вина у скоєнні якого ще не доведена у встановленому законом порядку вироком суду. Також, позивач наголошував на тому, що його не було ознайомлено з наказом УМВС про призначення відносно нього службового розслідування, не повідомлено про його початок, а також при звільненні не враховано той факт, що він перебував на лікарняному.

Крім того, позивач вказував, що подання про звільнення та атестаційний лист підписаний особами, які на його думку, не мають владних повноважень на підставі Закону України «Про очищення влади».

Таким чином, позивач вважає, що його безпідставно та необґрунтовано було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та неправомірно звільнено з органів внутрішніх справ, що й стало підставою звернення до суду за захистом порушених прав.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позові та додаткових поясненнях до нього (а.с.22-25, 124-129, 163-166).

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, подав до суду письмові заперечення проти позову згідно яких зазначив, що ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ наказом УМВС України в області №408 о/с від 13.11.2014 р. за п. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - за порушення ним службової дисципліни, що виявилося у порушенні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 №155, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV. При цьому, прийняттю рішення про звільнення передувало службове розслідування, яким встановлено факт участі позивача у подіях щодо вимагання і отримання незаконної грошової винагороди. Таким чином, враховуючи особу позивача, його дії, що спровокували надзвичайну ситуацію за участю співробітників міліції, обставини проступку, наявність діючого дисциплінарного стягнення, відповідач вважає, що УМВС дійшло правильного висновку під час ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_2 з ОВС, а прийняття зазначеного рішення та його оформлення відбулося у відповідності до вимог чинного законодавства та уповноваженими на те особами. Таким чином, відповідач просить суд відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог (а.с.32-37, 156-159).

Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти позову, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши наявні в справі документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та представників позивача та відповідача, допитавши свідків, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

За приписами п.1, 3, 9 частини 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Предметом спору в даній справі є наказ УМВС України в Кіровоградській області від 11 листопада 2014 року №1147 про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ та наказ УМВС України в Кіровоградській області від 13 листопада 2014 року №408о/с про звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_2 за п.64 "є" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС.

Так, при вирішенні даного спору, суд враховує наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до послужного списку позивача, він з 02.08.2004р. проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 19.07.2013р. призначений старшим слідчим слідчого відділу Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області (а.с.91-95).

Наказом УМВС України в області №408 о/с від 13.11.2014 позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «є» (за порушення службової дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. (а.с.41)

Підставою для звільнення зазначено подання до звільнення, атестаційний лист, наказ УМВС від 11.11.2014 №1147, довідка Кіровоградського МВ від 13.11.2014 №22/1121.

Прийняттю оскаржуваних наказів про звільнення позивача передувало службове розслідування.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

На підставі спецповідомлення №3/1966 від 05.11.2014р. та наказу №937 від 05.11.2014р. «Про призначення та проведення службового розслідування» (а.с.53, 54), було проведено службове розслідування обставин вимагання та отримання позивачем незаконної грошової винагороди від гр.ОСОБА_8 у розмірі 4500 грн. за не притягнення до кримінальної відповідальності і невжиття заходів щодо вилучення автомобіля.

В ході службового розслідування було встановлено, що 29.10.2014 ОСОБА_8 звернувся до ВВБ в Кіровоградській області ДВБ МВС України із письмовою заявою про вимагання ОСОБА_2 незаконної грошової винагороди. Працівниками ВВБ в області було проведено попередню перевірку, матеріали якої надіслані до прокуратури Кіровоградської області для прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Прокуратурою до ЄРДР внесені відомості за фактом неправомірних дій працівників Кіровоградського МВ УМВС в області з кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.368 КК України та розпочато досудове розслідування.

04.11.2014 р. працівниками УСБУ та ВВБ в області була задокументована передача ОСОБА_8 ОСОБА_2 частини обумовленої суми коштів у розмірі 3000 гривень, яка відбулася в приміщенні Кіровоградського МВ УМВС в області. Цього ж дня ОСОБА_2 надав ОСОБА_8 лист за підписом ОСОБА_9 На підставі вказаного листа ОСОБА_8 забрав зі спеціального майданчика вилучений у нього автомобіль. Після чого, ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_8, що останній повинен 05.11.2014 р. надати йому ще кошти в сумі 1500 гривень. 05.11.2014 р. після передачі коштів ОСОБА_2 був затриманий працівниками УСБУ та ВВБ в області.

Вищевказані обставини зафіксовані висновком про результати службового розслідування від 11.11.2014р. (а.с.83-87).

За результатами службового розслідування, 13.11.2014р. було проведено атестацію позивача та встановлено, що позивач не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню з ОВС, що підтверджується атестаційним листом та протоколом засідання атестаційної комісії (а.с.103-104, 161).

До того ж, кадровою комісією УМВС України в Кіровоградській області також прийнято рішення про звільнення позивача з ОВС (а.с.162).

11.11.2014р. наказом №1147 "Про надзвичайну подію за участю ОСОБА_2 та покарання винних", позивача за порушення вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, пунктів 7.2, 7.3, 7.5 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.06.2006р. №3460-ІУ, звільнено з органів внутрішніх справ. З наказом позивач ознайомлений та копію отримав 13.11.2014р., про що свідчить його особистий підпис на тексті наказу (а.с.106-108).

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 13.11.2014р. №408 о/с, позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 "є" (за порушення дисципліни) (а.с.122). Витяг з вказаного наказу позивачем отримано особисто, що підтверджується також розпискою (а.с.123).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Так, питання, пов'язані з прийняттям, проходженням та звільненням зі служби в органах Внутрішніх Справ України регулюється спеціальними законами, зокрема Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 р. №565-ХІІ, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991р. N114 (далі -Положення) та Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. №3460-ІV.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 25 Закону України "Про міліцію" працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність. Службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Згідно пункту 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до преамбули Закону України від 22.02.2006 №3460-ІV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" цей Статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Згідно вимог ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

У відповідності до ст.2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно ст.7 Статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави тощо.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

За змістом статті 12 вказаного Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Права та повноваження начальників щодо накладення на підлеглих осіб дисциплінарних стягнень визначені ст.ст.13, 14 Статуту, згідно яких правом накладання дисциплінарних стягнень наділені прямі начальники. Тобто лише уповноважений прямий начальник наділений виключними повноваженнями щодо призначення службового розслідування, оцінки результатів його проведення, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, розмір заподіяної шкоди, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосередньо затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи в даному конкретному випадку.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлено ст.14 Дисциплінарного статуту, який визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку начальник призначає службове розслідування; службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником; перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення; про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ; за кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення; при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року №230 "Про затвердження Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073 (далі Інструкція).

Згідно п.2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно пп.2.2.1 п.2.2 Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: невиконання або неналежного виконання особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Згідно п.2.5 Інструкції підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника. (п.2.6 Інструкції)

Відповідно п.п.6.3.5 п.6.3 Інструкції особа рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, стосовно якої проводиться службове розслідування має право за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

Згідно до п.8.1 Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного. (п.8.3 Інструкції)

Так, судом встановлено, що підставою для проведення службового розслідування був наказ начальника УМВС в області №937 від 05.11.2014р. (а.с.53)

До того ж, в матеріалах службового розслідування міститься відмова позивача від надання пояснень з приводу обставин, які стали предметом службового розслідування, що в свою чергу спростовує доводи позивача про неповідомлення його про службове розслідування та ненадання йому можливості надати особисті пояснення керівництву УМВС (а.с.64).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що ним у листопаді 2014 року проводилося службове розслідування та зазначав, що він 06.11.2014р. особисто повідомив позивача, який в той час був затриманий та знаходився в ІТТ, що проводиться службове розслідування щодо наявності в його діях дисциплінарного проступку за фактом надзвичайної події та відбирав пояснення. Проте ОСОБА_2 відмовився давати будь-які пояснення, користуючись своїм правом згідно ст.63 Конституції України. Також підтвердив відомості, які містяться в його рапорті від 10.11.2014р. (а.с.75) щодо бесіди з ОСОБА_11 Крім того, вказував, що в матеріалах службового розслідування були використані пояснення ОСОБА_8 надані ним 29.10.2014 р. (а.с.60-61).

Щодо доводів позивача про неповідомлення його про засідання атестаційної та кадрової комісій, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1.4. Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 22.03.2005 №181, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.05.2005 за N 559/10839 (далі Інструкція №181), атестування осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться, зокрема, при звільненні з органів внутрішніх справ (крім випадків звільнення за віком, через хворобу, через обмежений стан здоров'я, за власним бажанням та у зв'язку з переходом на роботу до інших органів виконавчої влади).

Згідно п.3.1 Інструкції №181 атестаційні листи на підлеглих складають безпосередні

начальники. Начальники, які складають атестаційний лист, зобов'язані, зокрема: проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники роботи працівника; на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей працівника, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною у додатку 1 до цієї Інструкції; ознайомити працівника, який атестується, зі змістом атестаційного листа.

Атестаційний лист після розгляду старшими начальниками передається на розгляд до атестаційної комісії. (п.4.5 Інструкції №181)

Відповідно до п.4.7 Інструкції №181 при атестуванні слід дотримуватися такого порядку: працівник, який атестується, заздалегідь попереджається про

час та місце засідання атестаційної комісії; атестаційний лист розглядається на засіданні атестаційної комісії у присутності працівника. Атестаційна комісія має право робити запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності особи, яка атестується; якщо особа рядового і начальницького складу, яка атестується, не з'явилася на засідання атестаційної комісії без поважних причин, то комісія може провести атестування за її відсутності, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання

атестаційної комісії та атестаційному листі. Витяг з протоколу разом з атестаційним листом долучається до особової справи.

Згідно п.4.11 Інструкції №181 на підставі всебічного розгляду показників роботи,

професійної компетентності працівника і його ділових та особистих якостей комісія шляхом відкритого голосування приймає один з таких висновків: займаній посаді відповідає; займаній посаді не відповідає.

Такими, що не відповідають займаним посадам, визнаються працівники, які мають хоча б один з таких недоліків: низькі показники оперативно-службової діяльності; не забезпечують належним чином доручену ділянку роботи; не приділяють уваги підвищенню знань та професійної майстерності, бойової і фізичної підготовки; склали заліки зі службової та бойової підготовки на оцінку "незадовільно"; порушують порядок і правила, установлені чинним законодавством України, присягою, статутами, нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України і наказами начальників органів внутрішніх справ, що видаються в межах їх повноважень.

Відповідно до п.4.12 Інструкції №181 висновки атестаційної комісії приймаються простою більшістю голосів за наявності на засіданні не менше двох третин від числа членів комісії і підписуються головою та секретарем. Підсумки голосування заносяться до протоколу засідання атестаційної комісії, який підписують голова цієї комісії і секретар. Атестаційні висновки затверджуються начальником, якому надано право приймання та звільнення працівників з органів внутрішніх справ, або особою, що виконує його обов'язки.

Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 повідомив, що подання про звільнення та атестаційний лист він підписував 13.11.2014 року. Також повідомив, що до нього 13.11.2014р. у другій половині дня зателефонував ОСОБА_2 та попросився до нього на прийом, з приводу чого не повідомив. Зустрівся з ним близько 16:00 год. та зазначив, що має намір піти на лікарняний, на що свідок вказав, що поліклініка УМВС вже не працює, прийдеш завтра напишеш рапорт і підеш на лікування. Про те, що ОСОБА_2 вже перебуває на лікарняному 13.11.2014р. йому не повідомлено.

Позивач підтвердив дані пояснення свідка ОСОБА_5

При цьому, суд зазначає, що під час зустрічі з ОСОБА_5, позивач не повідомив останнього, що йому ще о 14:16 год. вже видано лікарняний за місцем його реєстрації (м.Олександрівка) (а.с.14).

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомив, що він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зустрівся з позивачем 13.11.2014р. близько 16:00 год. у приміщенні міліції громадської безпеки Кіровоградського МВ (вул.Дворцова, 6а), де надали для ознайомлення подання про звільнення та атестаційний лист. Копії зазначених документів для позивача не робив. В даних документах були підписи усіх осіб, крім начальника УМВС в області. Також, ОСОБА_2 було повідомлено що на 17:00 год. у приміщенні УМВС в області відбудеться кадрова комісія. При цьому, зазначав, що позивач не повідомляв, що він перебуває на лікарняному.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні надала аналогічні пояснення. А також повідомила, що копії атестаційного листа та подання про звільнення позивачу не робила. Після ознайомлення позивача з даними документами, матеріали передали до кадрової комісії. До засідання кадрової комісії з рапортом про перебування на лікарняному ОСОБА_2 не звертався.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні надав аналогічні пояснення та також зазначав, що копії атестаційного листа та подання про звільнення позивачу не робив та в його присутності це також ніхто не робив.

Свідок ОСОБА_15 - начальник кадрового забезпечення УМВС України в області в судовому засіданні пояснив, що 13.11.2014р. були засідання кадрової та атестаційної комісії, на який він був присутній та які відбувалися одного дня. ОСОБА_2 на засіданнях присутній не був, згідно інформації Кіровоградського МВ він відмовився бути присутнім. З рапортом, що перебуває на лікарняному ОСОБА_2 не звертався. Також зазначив, що останній був звільнений на підставі висновку службового розслідування, яким встановлено порушення позивачем вимог законодавства, нехтування інтересами служби, дискредитація його як працівника міліції.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомила, що вона є секретарем кадрової комісії, оповіщає членів комісії про засідання, готує документи та веде протокол. 13.11.2014 року засідання відбувалося у другій половині дня. Присутні були усі особи, які зазначені у протоколі (а.с.162). Також зазначала, що позивач відмовився бути присутнім на засіданні, про що були рапорти працівників Кіровоградського МВ.

Свідок ОСОБА_17, начальник сектору юридичного забезпечення УМВС в області в судовому засіданні повідомив, що процедура звільнення відбувалась у відповідності до вимог законодавства. Атестаційна та кадрова комісія відбулися в один день. Він особисто був присутній на засіданні, про яке його повідомили працівники апарату та яке відбулося у другій половині дня. Було повідомлено, що позивач відмовився бути присутнім на засіданні.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що дійсно ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 о 16:00 год. в приміщенні міліції громадської безпеки ознайомлювали його з поданням про звільнення та атестаційним листом.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими посилання позивача щодо неповідомлення його про засідання атестаційної та кадрової комісій.

Щодо перебування на лікарняному, судом встановлено наступне.

Так, у судовому засіданні позивач посилався на те, що він звернувся до т.в.о начальника Кіровоградського МВ УМВС України в області ОСОБА_5 із рапортом про надання дозволу на відвідування поліклініки УМВС, а саме лікаря ОСОБА_18 13.11.2014р. після 15:00 год.. Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що останній звертався до нього з даного приводу 13.11.2014р. близько 16:00 год.

З довідки державної установи «Сектору медичного забезпечення УМВС України в Кіровоградській області» від 26.12.2014р. №14/953 вбачається, що ОСОБА_18 працював у листопаді 2014 року з 08:00 по 14:42 год..

Тобто позивач не мав можливості звернутися до даного лікаря 13.11.2014р. після 15:00 год.

Однак, позивач в судовому засіданні посилався на те, що він 13.11.2014р. о 13:00 год. звернувся до лікаря в смт.Олександрівка Кіровоградської області.

Відповідно до листів від №13 19.01.2015р. та №480 від 30.12.2014р. Олександрівського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Кіровоградської області, ОСОБА_2 звертався за медичною допомогою о 13:00 год. 13.11.2014р.. Медична допомога надавалася вдома, виклик був обслужений лікарем ОСОБА_19 о 15:00 год. 13.11.2014р., про що зроблені записи в журналі викликів (а.с.209-212).

Проте, в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача оглянуто матеріли клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 по кримінальному провадженню №0000126 від 29.10.2014р., зокрема журнал судового засідання апеляційного суду Кіровоградської області від 13.11.2014 року (а.с.240). Відповідно до якого судове засідання відбувалося з 12:40 год. (відкриття судового засідання) до 13:48 год. (закриття).

Таким чином о 13:00 год. 13.11.2014р. ОСОБА_2 не мав об'єктивної можливості звернутися до лікаря за медичною допомогою, оскільки знаходився в судовому засіданні.

Так, співробітники міліції у відповідності до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» мають право звертатися за медичною допомогою до державних та комунальних закладів охорони здоров'я за місцем проживання.

Однак, відповідач посилався на те, що працівник міліції у разі отримання листка непрацездатності не в лікувальній установі УМВС, зобов'язаний повідомити про це безпосереднього начальника рапортом. ОСОБА_2 з даним рапортом не звертався та не повідомляв керівництво про перебування на лікуванні в іншому медичному закладі.

Відповідно до п.2.6 Порядку звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, затвердженого заступником Міністра внутрішніх справ України від 27.01.2004 року, про необхідність лікування у закладах охорони здоров'я інших центральних та місцевих органів виконавчої влади (крім випадків коли необхідна екстрена госпіталізація) працівник повідомляє безпосереднього начальника (командира) рапортом, який візується дільничним терапевтом амбулаторно-поліклінічного закладу органів внутрішніх справ при наявності його в даному населеному пункті.

Згідно спільного наказу УМВС України в Кіровоградській області та управління охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації від 29.10.2012р. №1748/1014 «Про медичне обслуговування співробітників міськрайвідділів внутрішніх справ», лікування працівників ОВС Кіровоградського гарнізону здійснюється виключно в лікарні УМВС, а при необхідності в інших лікувально-профілактичних закладах (ЛПЗ) МОЗ України - тільки за направленням поліклініки УМВС, за винятком випадків екстреного надання медичної допомоги. Надавати медичну допомогу працівникам територіальними ЛПЗ з подальшим інформуванням сектору медичного забезпечення УМВС України в області щодо випадків тимчасової непрацездатності в перші два дні захворювання.

Зобов'язано начальників міськрайонних органів внутрішніх справ області у випадках раптового захворювання або травмування працівників ОВС, звернення за медичною допомогою до ЛПЗ МОЗ України з отриманням листка тимчасової непрацездатності контроль здійснювати за допомогою наданих ними рапортів.

При встановленні непрацездатності в відомчих медичних закладах або лікувально-профілактичних закладах охорони здоров'я МОЗ України (крім випадків коли необхідна екстрена госпіталізація) працівник повідомляє безпосереднього начальника рапортом.

При цьому, судом встановлено, що під час зустрічі з ОСОБА_5 близько 16:00 год., позивач не повідомив останнього, що йому ще о 14:16 год. вже видано листок непрацездатності за місцем його реєстрації (м.Олександрівка) (а.с.14) та не дав його, а тому докази того, що він дійсно перебував на лікуванні, відсутні.

До того ж, суд враховує, що позивач особисто оглянутий лікарем у смт.Олександрівка о 15:00 год., про що свідчить лист лікарні, проте, листок непрацездатності вже було видано ОСОБА_2 о 14:16 год., а судове засідання апеляційного суду Кіровоградської області закрито о 13:48 год. Крім того, з огляду на віддаленість смт.Олександрівка від м.Кіровограда, позивач особисто не мав можливості знаходиться вдома під час видачі лікарем листка непрацездатності (до його огляду).

Враховуючи, що листок непрацездатності серія АГБ №276974, виданий Олександрівським районним центром первинної медико-санітарної допомоги Кіровоградської області, який не відноситься до лікувальних закладів структури УМВС, та зважаючи на неповідомлення позивачем керівництва, у встановленому порядку, про перебування на лікарняному, більш того, навіть під час розмови з безпосереднім керівником позивач не вказав про наявність у нього листка непрацездатності, не надав його, тому суд вважає, що відповідач не був обізнаний про вказані обставини, а відтак приходить до висновку, що відповідачем не порушено встановленого порядку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності та звільнення.

Відповідно до п.п."є"п.64 Положення особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Наказом МВС №155 від 22.02.2012р., зареєстрованим Міністерством юстиції України 25.04.2012р. №628/20941, затверджено Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України. Відповідно до п.1.1. розділу ІV, вказаних Правил, поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Згідно п.2.2 розділ ІІ Правил визначено, що дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання.

Професійний обов'язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки (п.2.2 розділ ІІІ Правил).

Відповідно до п.п.2.3, 4.1 розділ ІІІ Правил честь працівника виявляється в сукупності таких якостей, як заслужена репутація, добре ім'я, особистий авторитет, вірність службовому обов'язку, даному слову і прийнятим моральним зобов'язанням. Працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання: бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Згідно розділу VII працівник органів внутрішніх справ зобов'язаний неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством та Законом України „Про міліцію", уникати дій, які можуть бути сприйняті як підстава підозрювати його в корупції. Своєю поведінкою він має продемонструвати, що не терпить будь-яких проявів корупції, відкидає пропозиції про незаконні послуги, чітко розмежовує службу і приватне життя, при найменших ознаках корумпованої поведінки інших осіб інформує керівника свого структурного підрозділу.

Працівнику органів внутрішніх справ забороняється використовувати свої службові повноваження та пов'язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди або у зв'язку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Працівнику органів внутрішніх справ забороняється безпосередньо або через інших осіб отримувати подарунки (пожертви) від юридичних або фізичних осіб.

10.01.2013р. позивачем підписано зобов'язання про дотримання законодавства, неухильного виконання вимог Присяги працівника внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників (а.с.99).

Факт участі позивача у подіях, які мали місце в жовтні та листопаді 2014 року вказує на порушення ним вищевказаних положень нормативних актів.

Обґрунтовуючи незаконність оскаржуваних наказів позивач посилається також на те, що факт отримання ним незаконної грошової винагороди не доведений, обвинувальний вирок, який би набрав законної сили відсутній.

Суд вважає таке посилання безпідставним, оскільки недоведення вчинення позивачем кримінального правопорушення, не свідчить про відсутність порушення ним дисципліни.

Звільнення за пунктом 64 "й" (набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину) є окремою та самостійною підставою звільнення з ОВС, яка до позивача не застосовувалась.

У відповідності до ч.1 ст.5 Закону України "Про міліцію" міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

В судовому засіданні знайшов підтвердження факт дії позивача всупереч вищевказаним нормам та не в інтересах служби, розцінений відповідачем як вчинок, що дискредитує звання працівника міліції, що свідчить про допущення позивачем дисциплінарного порушення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги дисциплінарний проступок вчинений позивачем, ступінь його тяжкості, обставини, за яких його вчинено, попередня поведінка позивача, наявність іншого дисциплінарного стягнення, та негативні наслідки, суд приходить до висновку, що це є самостійною та достатньою підставою для застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення з органів внутрішніх справ.

Крім того, суд вважає вимогу позивача - визнати такими, що не мають повноважень на погодження та підписання наказів УМВС від 11.11.2014 р. №1147, від 13.11.2014 р. №408о/с, подання про звільнення від 13.11.2014 р. та атестаційного листа від 13.11.2014 р. на підставі Закону України "Про очищення влади": заступник начальника Кіровоградського МВ ОСОБА_5, перший заступник начальника УМВС Таршин Д.А. та начальник УМВС Вітюк А.І., необґрунтованою та безпідставною. Оскільки як повідомив представник відповідача дані особи на час прийняття оскаржуваних рішень та на теперішній час перебувають на посадах та виконують свої посадові обов'язки. Про що, свідчить довідка від 06.12.2014р. №3/458, відповідно до змісту якої Вітюк А.І. з 25.04.2014р. наказом МВС України від 25.04.2014р. №714 о/с призначений на посаду начальника управління МВС України в Кіровоградській області; Таршин Д.А. з 16.06.2014р. наказом УМВС в області від 16.06.2014р. №194о/с призначений на посаду першого заступника начальника УМВС в області - начальником слідчого управління УМВС України в області; ОСОБА_5 з 04.06.2013р. наказом УМВС України в області від 17.06.2013 №207 о/с призначений на посаду заступника начальника міського відділу - начальником міліції громадської безпеки Кіровоградського МВ УМВС України в області.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено - 26.01.2015 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Т.М.Кармазина