Справа № 293/169/13-а
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2015 р. м. Київ К/800/40798/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Черняхівському районі Житомирської області на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.05.2013р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2013р. у справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Управління Пенсійного фонду України в Черняхівському районі Житомирської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

30.01.2013р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відмову управління Пенсійного фонду України в Черняхівському районі Житомирської області (далі Пенсійний фонд) в проведенні перерахунку пенсії державного службовця протиправною та зобов'язати відповідача провести перерахунок отримуваної ним пенсії з 1.01.2013р. Свої вимоги позивач мотивував тим, що дії відповідача не відповідають Закону України "Про державну службу".

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.05.2013р., залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2013р., позов задоволено : визнано відмову Пенсійного фонду в проведенні перерахунку пенсії державного службовця ОСОБА_3 протиправною та зобов'язано відповідача провести перерахунок отримуваної пенсії державного службовця з 1.01.2013.

Не погодившись з судовими рішеннями Пенсійний фонд звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення попередніх інстанцій вказаним вимогам не відповідають в зв'язку з наступним.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач на час звернення у січні 2013р. із заявою про перерахунок пенсії працював суддею Житомирського районного суду м. Житомира та одночасно, на підставі рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 07.05.2010р., отримував пенсію державного службовця.

У січні 2013р. позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, посилаючись на збільшення заробітної плати судді.

Листом від 25.01.2013р. відповідач проінформував ОСОБА_3 про відмову у задоволенні його заяви.

Відповідно до частини 1 статті 2442 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В постанові Верховного Суду України від 2.12.2014р. у справі №21-456а14 зазначено :

«Особливий статус судді, гарантії його незалежності визначено Конституцією і законами України, зокрема - на час виникнення спірних відносин - Законом № 2862-XII.

Згідно з частиною другою статті 1 Закону № 2862-XII судді є посадовими особами судової влади, які відповідно до Конституції України наділені повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обов'язки на професійній основі в Конституційному Суді України та судах загальної юрисдикції.

Статтею 1 Закону № 3723-XII державна служба в Україні визначена як професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що суддя, на якого поширюється дія положень статей 1, 2 Закону № 3723-XII, є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділена повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів.

Статтею 23 Закону № 3723-XII встановлено граничний вік перебування на державній службі, який на час виникнення спірних відносин становив 60 років для чоловіків і 55 років для жінок. Крім того, вказаною статтею визначено, що у разі необхідності керівник державного органу за погодженням з начальником Головного управління державної служби при Кабінеті Міністрів України може продовжити термін перебування на державній службі, але не більш як на п'ять років. У виняткових випадках після закінчення цього терміну державні службовці можуть бути залишені на державній службі лише на посадах радників або консультантів за рішенням керівника відповідного державного органу.

Граничний вік перебування на державній службі фактично є пенсійним віком для цієї категорії працівників.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону № 3723-XII, яка, зокрема, визначає підстави для виходу на пенсію державних службовців та її розмір, а також передбачає, що пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Аналіз статей 23 і 37 зазначеного Закону дає підстави для висновку, що особи, які досягли пенсійного віку, мають право на отримання пенсії державних службовців (за наявності відповідних підстав) та продовження терміну перебування на державній службі (за наявності погодження начальника Головного управління державної служби при Кабінеті Міністрів України).

Згідно зі статтею 37 Закону № 3723-XII пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Зазначеною статтею в редакції Закону № 3668-VI встановлено, що особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV, а після звільнення - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 3723-XII.

Таким чином, суддя ОСОБА_1 мала право на призначення пенсії державних службовців починаючи з 26 березня 2008 року в розмірі, визначеному статтею 37 Закону № 3723-XII, а після набрання чинності Законом № 3668-VI з 1 жовтня 2011 року, яким внесено зміни до вказаної статті, - на отримання пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV.

У справі, що розглядається, суди встановили, що ОСОБА_1 продовжує працювати суддею та отримувати пенсію відповідно до Закону № 3723-XII, а не Закону № 1058-IV.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання про перерахунок пенсії, не з'ясували, чи підлягає перерахунку пенсія, призначена відповідно до Закону № 1058-IV, у разі збільшення розміру заробітної плати.

Оскільки суд касаційної інстанцій не звернув уваги на зазначені обставини, ухвалене ним рішення підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до цього ж суду».

Таким чином, при розгляді адміністративного позову ОСОБА_3 суди повинні були встановити правові підстави призначення позивачу пенсії державного службовця та умови отримання і перерахунку вказаної пенсії при продовженні перебування на посаді судді.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що судами вказані обставини не з'ясовано, копію рішення Черняхівського районного суду Житомирської області, на підставі якого позивачу призначено пенсію, до справи не залучено та не встановлено, яку пенсію було призначено позивачу на підставі вказаного судового рішення

Не встановлення в судовому процесі вище зазначених обставин як таких, що мають суттєве значення у справі з огляду на неможливість правильно вирішити спір без їх з'ясування, відповідно до частини другої статті 227 КАС України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень у зв'язку з їх не відповідністю вимогам частин 4 та 5 статті 11, частині 1 статті 138 та статті 159 цього Кодексу з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Черняхівському районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.05.2013р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2013р. скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз