Справа № 820/20204/14
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"21" січня 2015 р. № 820/20204/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонова М.О.

за участю секретаря судового засідання Шевченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області
про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області, в якому просить суд: 1.Скасувати висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 07.12.2014 р. щодо скасування Посвідки на постійне проживання в Україні громадянину Республіки В'єтнам ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 2.Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби Україні в Харківській області поновити Посвідку на постійне проживання в Україні громадянину Республіки В'єтнам ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, видану безстроково.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківській області на підставі Закону України "Про імміграцію" позивачу був наданий дозвіл на імміграцію в Україну, що був документований посвідкою на постійне проживання в Україні НОМЕР_2 від 14.01.2005 року. Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області висновком від 07.12.2014 року було скасовано посвідку на постійне проживання в Україні на ім'я громадянина СРВ ОСОБА_3. Позивач вважає висновок незаконним та необґрунтованим, а дії відповідача при винесенні висновку такими, суперечать Конституції України та чинному законодавству України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківський області на підставі Закону України "Про іміграцію" громадянину СР В'єтнаму ОСОБА_3 був наданий дозвіл на імміграцію в Україну, та був документований посвідкою на постійне проживання в Україні НОМЕР_2 від 14.01.2005 року.

07 грудня 2014 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області прийнято висновок про розгляд матеріалів щодо оформлення посвідки на постійне проживання в Україні, яким посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 10.02.2003 року та серії НОМЕР_2 від 14.01.2005 року визнано недійсними та такими, що підлягають вилученню.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також суд зазначає, що статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області як орган державної влади повинно діяти у спосіб визначений законом та в межах наданих повноважень.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Стаття 12 Закону України "Про імміграцію" передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до вимог вказаного Закону, вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 2 квітня 1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Зазначена норма регулює відносини, які виникають між уповноваженим органом та іноземцем при наданні дозволу на імміграцію, та не передбачає випадків скасування посвідки на постійне проживання в Україні.

Також суд зазначає, що при наданні посвідки на постійне місце проживання в Україні Позивачу Відповідач керувалося п.4 Розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про імміграцію",, тобто проводта перевірку підстав залишення на постійне проживання на території України Позивача, підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію не виявив, та 14.01.2005 р. надав посвідку серії НОМЕР_2 на постійне місце проживання в Україні (надалі - Посвідка) Позивачу.

Крім того, Відповідачем у Висновку не наведено жодних посилань, на обставини, які тягли б за собою обґрунтування скасування Посвідки.

Відповідно до п.п. 21-24 "Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №1983 від 26.12.2002 року, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону Украши "Дро імміграцію".

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що оскаржуваний висновок Державної міграційної служби України в Харківській області від 07.12.2014 року про скасування посвідку на постійне проживання в Україні на ім'я громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 прийнятий з порушенням вимог ст.2 КАС України, а саме: без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення - Позивач проживає на території України з 1987 року; без урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце відсутність досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та дії, та інтересами позивача; без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, чим порушено положення "Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1983 від 26.12.2002 року, а тому даний висновок підлягає скасуванню, а посвідка на постійне проживання в Україні громадянину Республіки В'єтнам ОСОБА_3 підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 07.12.2014 р. про скасування Посвідки на постійне проживання в Україні громадянину Республіки В'єтнам ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби Україні в Харківській області поновити Посвідку на постійне проживання в Україні громадянину Республіки В'єтнам ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, видану безстроково.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26 січня 2015 року

Суддя Спірідонов М.О.