Справа № 2а-8228/10/0870
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010 року Справа № 2а-8228/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Татаринова Д.В.,

суддів Лазаренка М.С.

Прасова О.О.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», м. Запоріжжя,

до: Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, м. Київ,

про: визнання протиправним та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2010 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (надалі ТДВ «СК «Кредо») до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України (надалі - Держфінпослуг), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати повністю: рішення про застосування до ТДВ «СК «Кредо» заходів впливу, викладене у приписі від 12 березня 2010 року вих. № СК-421/10-217, а саме висновки про наявність порушення ТДВ «СК «Кредо», прийняте в. о. директора інспекційного департаменту Третьяковою Г.М. від імені Держфінпослуг; рішення від 10 вересня 2010 року за № 11867/47-8 про залишення скарги ТДВ «СК «Кредо» без задоволення, а припису від 12 березня 2010 року вих. № СК-421/10-217 без змін, прийняте головою Держфінпослуг Волгою В.О.

Представник позивача у судове засідання не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув. На адресу суду надійшли письмові заперечення, відповідно до яких відповідач просить відмовити у задоволені адміністративного позову у повному обсязі.

Разом з запереченнями від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст.41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись приписами статей 41, 122 КАС України суд розглянув справу на підставі наявних доказів, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У позовній заяві позивач вказує, що 12 березня 2010 року виконуючий обов'язки директора інспекційного департаменту Третьякова Г.М., від імені Держфінпослуг, розглянувши Акт про порушення законодавства у сфері страхування ТДВ «СК «Кредо» від 25 лютого 2010 року № 24/42/13-ап, складений за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 на рішення ТДВ «СК «Кредо» про відмову у здійсненні страхової виплати від 14 липня 2009 року, винесено припис № СК-421/10-217 про усунення виявлених порушень вимог законодавства України у сфері надання фінансових послуг.

Позивач, вважає вищевказаний припис протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування зазначає, що підставою для прийняття ТДВ СК «Кредо» рішення про невизнання факту смерті Страхувальника ОСОБА_6 страховим випадком, згідно Договору страхування, є наявність у Страхувальника хвороби, що існувала до моменту укладання Договору страхування, що підтверджується, зокрема, Актом судово-медичного дослідження №721 від 07 травня 2009 року. Отже, хвороба, на яку страждав Страхувальник і яка призвела до його смерті, згідно до п. 10 Договору страхування, не є страховим випадком відповідно до якого страховим випадком є смерть Страхувальника внаслідок захворювання, за умови, що це захворювання сталося під час дії цього Договору, так як хвороба ОСОБА_6 виникла значно раніше.

Таким чином, правові та фактичні підстави для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування за Договором страхування у позивача відсутні.

У запереченнях на адміністративний позов від 18 листопада 2010 рок наданих відповідачем, останній зазначає, що у документах поданих ВАТ «Державний ощадний банк України» до ТДВ «СК «Кредо» та отриманих страховиком від відповідних медичних закладів, за результатом розгляду яких, позивачем було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, не вказано, що захворювання на хронічну ішемічну хворобу серця, ускладнення якої стало причиною смерті ОСОБА_6, виникло до або на момент укладання Договору, а також не вказано, що до або на момент укладання договору ОСОБА_6 перехворів або мав захворювання, яке спричинило смерть страхувальника.

На підставі викладеного, вважає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оформлене страховим актом від 14 липня 2009 року, прийняте позивачем, в порушення норм чинного законодавства та з підстав не передбачених Договором.

Просить відмовити у задоволені адміністративного позову у повному обсязі.

Як встановлено матеріалами справи, 04 серпня 2008 року між ОСОБА_6 та ТДВ «СК «Кредо» було укладено Договір особистого страхування № НС-01-08, згідно з яким об'єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю Страхувальника.

Відповідно до п.7 цього Договору Вигодонабувачем було призначено ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївського обласного управління ВАТ «Ощадбанк».

Згідно п. 10 Договору страхування страховими випадками, є смерть Страхувальника, яка настала внаслідок нещасного випадку; стійка втрата Страхувальником працездатності внаслідок нещасного випадку, що призвело до встановлення йому інвалідності першої групи; смерть Страхувальника внаслідок захворювання, за умови, що це захворювання сталося під час дії цього Договору та підтверджене документами, виданими компетентними органами (медичними закладами) у встановленому законодавством порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Відповідно до вказаного Договору страхова виплата здійснюється Вигодонабувачу у разі наявності на момент прийняття рішення про страхову виплату у Страхувальника невиконаних грошових зобов'язань перед Вигодонабувачем по кредитному договору - у розмірі невиконаних грошових зобов'язань і спрямовується на погашення таких зобов'язань, а решта суми страхової виплати здійснюється Страхувальнику.

06 травня 2009 року ТДВ СК «Кредо» отримало від Вигодонабувача заяву від 28 квітня 2009 року про настання страхового випадку з зазначенням суми невиконаних ОСОБА_6 грошових зобов'язань перед Вигодонабувачем.

Згідно з випискою від 29 квітня 2009 року, залишок основного боргу складав 335 985,59 грн.

ТДВ СК «Кредо» було проведено самостійне розслідування причин та обставин смерті Страхувальника, за результатами якого було прийняте рішення про відмову у здійсненні страхової виплати Вигодонабувачеві, про що 14 липня 2009 року останній був письмово повідомлений.

06 серпня 2009 року та 30 листопада 2009 року вх. № 6695 ОСОБА_4, як спадкоємець Страхувальника, звернувся до позивача із заявами про здійснення страхової виплати.

Листами від 14 серпня 2009 року та від 23 грудня 2009 року ТДВ СК «Кредо» повідомило ОСОБА_4 про прийняте рішення про відмову у страховій виплаті з обґрунтуванням причин відмови.

На підставі чого, ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до Держфінпослуг.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_4 був складений Акт про порушення законодавства у сфері страхування ТДВ «СК «Кредо» від 25 лютого 2010 року № 24/42/13-ап, на підставі якого виконуючим обов'язки директора інспекційного департаменту Третьякової Г.М., від імені Держфінпослуг, 12 березня 2010 року винесено Припис № СК-421/10-217 про усунення виявлених порушень вимог законодавства України у сфері надання фінансових послуг.

01 квітня 2010 року позивач оскаржив зазначений Припис голові Держфінпослуг, але

рішенням від 10 вересня 2010 року за №11867/47-8 Голови Держфінпослуг скарга ТДВ СК «Кредо» залишена без задоволення а Припис без змін.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням та приписом відповідача, позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду про їх скасування.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у т.ч. на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку та їх скасування є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним (його скасування) є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України від 12 липня 2001 року N 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон N 2664-ІІІ) таке регулювання здійснюється, зокрема, спеціальним уповноваженим органом виконавчої влади у відповідній сфері. Таким органом відповідно до пункту 1 Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого Указом Президента України від 4 квітня 2003 року №292/2003, є Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України.

Пунктом 4 ч.1 ст. 20 цього Закону встановлено, що державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється, зокрема, шляхом застосування уповноваженими державними органами заходів впливу.

Відповідно до п. 3 ст. 37 Закону України «Про страхування» спеціально уповноваженому центральному органу виконавчої влади у справах нагляду за страховою діяльністю надано право видавати приписи страховикам про усунення виявлених порушень вимог законодавства про страхову діяльність, а в разі їх невиконання зупиняти чи обмежувати дію ліцензії цих страховиків до усунення виявлених порушень або приймати рішення про відкликання ліцензій та виключення з державного реєстру страховиків (перестраховиків).

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами перевірки документів по страховій справі громадянина ОСОБА_4 та ВАТ «Державний ощадний банк України», за договором добровільного особистого страхування від 04 серпня 2008 року № НС-01-08, Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, 25 лютого 2010 року складено Акт про порушення законодавства у сфері страхування ТДВ «СК «Кредо» № 24/42/13-ап, яким встановлені порушення ТДВ СК «Кредо»:

п. 3 ч. 1 статті 20 Закону України «Про страхування»: а саме не здійснення страхової виплати або виплати страхового відшкодування у передбачений договором строк та несплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), за несвоєчасне здійснення страхової виплати;

ч. 1 ст. 25 3акону України «Про страхування»: а саме, нездійснення страхової виплати або виплати страхового відшкодування згідно з договором страхування;

п. 2.15 розділу 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28 серпня 2003 року № 40, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 вересня 2003 року за №805/8126: а саме, невиконання зобов'язань страховиком дотримуватись обов'язків, визначених статтею 20 цього Закону;

п. 2.16 розділу 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28 серпня 2003 № 40, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 вересня 2003 року за 805/8126: а саме, не здійснення страховиком страхової виплати у порядку та на умовах визначених ст. 25 Закону України «Про страхування».

На підставі виявлених порушень та на виконання вимог п. 3 ст. 37 Закону України «Про страхування» 12 березня 2010 року членом Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України - виконуючим обов'язки директора інспекційного департаменту Третьяковою Г.М., від імені Держфінпослуг, винесено Припис № СК-421/10-217 про усунення виявлених порушень вимог законодавства України у сфері надання фінансових послуг.

Однак, суд не погоджується з винесеним приписом з наступних підстав.

По-перше, відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону N 2664-ІІІ комісія є центральним органом виконавчої влади, який працює за колегіальним принципом.

Згідно з ч. 5 ст. 23 уповноважений орган складається з Голови, заступників Голови та не менше трьох членів уповноваженого органу - директорів департаментів. Частиною 9 цієї ж статті зазначено, що основною формою роботи комісії є засідання, які збираються за потребою, але не рідше одного разу на місяць.

За приписами ст. 40 Закону N 2664-ІІІ у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, Уповноважений орган застосовує заходи впливу відповідно до закону. Уповноважений орган обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону N 2664-ІІІ Голова Уповноваженого органу: здійснює керівництво поточною діяльністю Уповноваженого органу та вирішує всі питання діяльності Уповноваженого органу, за винятком тих, що належать до компетенції Уповноваженого органу; діє без довіреності від імені Уповноваженого органу в межах, встановлених законодавством України; представляє Уповноважений орган у відносинах із державними органами іноземних держав з питань нагляду за діяльністю фінансових установ та міжнародними організаціями; видає накази, розпорядження тощо з питань, що належать до його компетенції; приймає на роботу і звільняє з роботи працівників Уповноваженого органу, заохочує їх та накладає дисциплінарні стягнення; виконує інші функції, необхідні для забезпечення організації роботи та діяльності Уповноваженого органу.

Отже, з ч. 5 ст. 24 Закону N 2664-ІІІ вбачається, що Голова Уповноваженого органу не наділений повноваженням одноособового видання приписів.

Тобто, з вищенаведених норм законодавства, вбачається, що Комісія є колегіальним органом і приписи про усунення виявлених порушень вимог законодавства про страхову діяльність особами, які здійснюють останню, має видавати колегіально.

По-друге, відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), у формі, що визначається страховиком.

Статтею 26 цього ж Закону передбачено, що рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відмова Страховика у виплаті може бути оскаржена у судовому порядку.

Законом N 2664-ІІІ, а також Положенням про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2010 року №157 наведено обсяг повноважень віднесених до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України.

Зокрема, ст. ст. 9, 10, 12 встановлено, що Держфінпослуг відповідно до покладених на неї завдань, проводить у межах своїх повноважень самостійно або разом з іншими уповноваженими органами виїзні та безвиїзні перевірки діяльності установ; приймає та надсилає фінансовим установам і саморегулівним організаціям обов'язкові до виконання розпорядження щодо усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідної інформації та документів; має право вимагати від посадових осіб фінансових установ, регулювання і нагляд за діяльністю яких він здійснює, надання пояснень, необхідної інформації та документів.

Тобто, вищенаведеними нормативними актами не передбачено права Держфінпослуг самостійно проводити розслідування причин та обставин настання страхових випадків за договорами страхування та надавати оцінку доказам, які є підставою для прийняття рішень про здійснення або відмову у здійсненні страхової виплати.

Відповідно до ст. 6 Господарського Кодексу України забороняється незаконне втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Отже, прийняття рішень про здійснення або про відмову у здійсненні страхової виплати віднесено чинним законодавством до компетенції страховика і приймається і приймається останнім у межах цивільно - правових відносин страхування, спори щодо яких вирішуються у судовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що Припис № СК-421/10-217 про усунення виявлених порушень вимог законодавства України у сфері надання фінансових послуг виданий членом Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України виконуючим обов'язки директора інспекційного департаменту Третьяковою Г.М. винесено з порушенням норм чинного законодавства.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2, 4 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про скасування рішення про застосування до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» заходів впливу, викладене у Приписі від 12 березня 2010 року вих. № СК-421/10-217 та рішення від 10 вересня 2010 року за № 11867/47-8 про залишення скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» без задоволення, а Припису від 12 березня 2010 року вих. № СК-421/10-217 без змін є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 94, 158, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» заходів впливу, викладене у Приписі від 12 березня 2010 року вих. № СК-421/10-217, а саме висновки про наявність порушення Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», прийняте виконуючого обов'язків директора інспекційного департаменту Третьяковою Г.М. від імені Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 10 вересня 2010 року за № 11867/47-8 про залишення скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» без задоволення, а Припису від 12 березня 2010 року вих. № СК-421/10-217 без змін, прийняте головою Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Волгою В.О.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» () судові витрати у розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис) Д.В.Татаринов

суддя (підпис) М.С.Лазаренко

суддя (підпис) О.О. Прасов