Справа № 826/20190/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 січня 2015 року 11:00 № 826/20190/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Шекери В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) до Головного управління Держземагенства у м. Києві (далі - відповідач, ГУ Держземагенства у м. Києві) про:

визнання протиправною бездіяльності ГУ Держземагенства у м. Києві, що стала наслідком неналежного реагування на заяву ОСОБА_3 про надання їй довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки, що розташована в Деснянському районі міста Києва (хутір Биківня) і зазначена на доданих до заяви графічних матеріалах;

зобов'язання ГУ Держземагенства у м. Києві на підставі поданої заяви надати ОСОБА_3 довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки, що розташована в Деснянському районі м. Києва (хутір Биківня) і зазначена на доданих до заяви графічних матеріалах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зазначив, що бездіяльність відповідача, пов'язана з відмовою у видачі довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки, що розташована в Деснянському районі м. Києва (хутір Биківня), суперечить приписам чинного законодавства, а отже є такою, що порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, надав суду письмові заперечення, у яких зазначив, що ГУ Держземагенства у м. Києві правомірно не видано позивачу довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем), оскільки до заяви не додано документів на підтвердження права ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення землеустрою, довідка форми 6-зем є виключно складовою проекту землеустрою і згідно чинного законодавства відсутні інші підстави для її видачі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивачем, з метою реалізації права на безоплатне отримання у власність та користування земельних ділянок із земель комунальної власності м. Києва для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), розпочато процедуру збору вихідної документації для розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої в Деснянському районі м. Києва (хутір Биківня).

Зокрема, позивач 27 червня 2014 року звернувся до відповідача із заявою про надання відомостей з Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком №42 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 щодо надання йому довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки зазначеної на доданих графічних матеріалах.

До вказаної заяви позивачем подано копію документу, що посвідчує особу (паспорт ОСОБА_3.), графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Листом від 15.07.2014 року № 31-26-0.21-3620/2-14 відповідач інформував позивача, що для отримання відповідної довідки необхідно подати додатково документи, зокрема: копію паспорта та ідентифікаційного коду заявника; копію документа, що підтверджує повноваження діяти від імені заявника (у разі подання заяви уповноваженої заявником особи); копію паспорту та ідентифікаційного номеру (у разі подання заяви уповноваженою особою); копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (за наявності) або копії рішень уповноважених органів про передачу земельної ділянки у власність/користування (у випадку якщо земельна ділянка передана до 2013 року); копію дозволу на розроблення проекту землеустрою; графічні матеріали на яких зазначено місце розташування земельної ділянки.

Крім того, запропоновано повторно звернутися із заявою щодо надання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями в дні прийому.

Вважаючи таку відповідь необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначає Закон України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року № 858-IV.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про землеустрій», проекти землеустрою включають в себе, серед інших документів, і довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями.

Положеннями додатку №3 «Переліку адміністративних послуг, що надаються Державним агентством земельних ресурсів та його територіальними органами на безоплатній основі», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2011 року №835, передбачено, що надання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) віднесено до переліку адміністративних послуг, що надаються Державним агентством земельних ресурсів та його територіальними органами на безоплатній основі.

Законом України «Про адміністративні послуги» визначено, що адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб'єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов'язків такої особи відповідно до закону.

При цьому, в частинах 2 та 3 ст. 3 Закону України «Про адміністративні послуги» передбачено, що надання адміністративних послуг здійснюється відповідно до цього Закону з урахуванням особливостей, визначених законами, які регулюють суспільні відносини у відповідних сферах. Вимоги цього Закону поширюються на надання суб'єктом надання адміністративних послуг витягів та виписок з реєстрів, свідоцтв, довідок, копій, дублікатів документів та інші передбачені законом дії, у результаті яких суб'єкту звернення, а також об'єкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про адміністративні послуги» врегульовано, що виключно законами, які регулюють суспільні відносини щодо надання адміністративних послуг, встановлюються перелік та вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги.

Між тим, в частинах 1 та 2 ст. 8 Закону України «Про адміністративні послуги» визначено, що суб'єктом надання адміністративних послуг на кожну адміністративну послугу, яку він надає відповідно до закону, затверджуються інформаційна і технологічна картки, а у разі якщо суб'єктом надання є посадова особа, - органом, якому вона підпорядковується. Інформаційна картка адміністративної послуги містить інформацію про перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, порядок та спосіб їх подання, а у разі потреби - інформацію про умови чи підстави отримання адміністративної послуги.

Таким чином, виключно в законі, а також в інформаційній картці, визначено перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, порядок та спосіб їх подання.

Наказом Держземагенства України від 29 березня 2013 року №133 затверджено Примірні Інформаційні та Технологічні картки адміністративних послуг, які надаються територіальними органами Держземагентства України.

Так, пунктом 9 Примірної інформаційної картки адміністративних послуг, які надаються територіальними органами Держземагентства України про надання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) (далі - Інформаційна картка), передбачено вичерпний перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, а саме заяву про надання відомостей з Державного земельного кадастру за визначеною формою.

Додатком 42 Порядку ведення Державного земельного кадастру встановлена форма заяви про надання відомостей з Державного земельного кадастру, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2014 року в адміністративній справі № 826/1225/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності ГУ Держземагенства у м. Києві, що стала наслідком не належного реагування на його заяву від 05 грудня 2013 року та зобов'язання надати йому довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно вказаної земельної ділянки та зобов'язання вчинити дії, відмовлено повністю.

Рішення обґрунтовані тим, що позивач звернувся із заявою, яка не відповідає встановленій формі, затвердженою додатком 42 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051.

Водночас, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем при повторній подачі документів для отримання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) надані наступні документи:

заява про надання відомостей з Державного земельного кадастру (за формою згідно з додатком № 42 до Порядку ведення Державного земельного кадастру);

копію документа, що посвідчує особу;

графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки;

клопотання про отримання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем);

графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Отже, позивачем було надано відповідачу заяву про надання відомостей з Державного земельного кадастру (за формою згідно з додатком № 42 до Порядку ведення Державного земельного кадастру).

Аналіз вказаних правових норм в сукупності з встановленими обставинами дає підстави суду дійти висновку, що позивачем подано всі необхідні документи для отримання довідки з Державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки, що розташована в Деснянському районі м. Києва (хутір Биківня).

Разом з тим суд зазначає, що невизначеність чинним законодавством порядку отримання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями не надає право суб'єкту владних повноважень керуватися нормативно-правовими актами у сфері земельного законодавства, які регулюють інші взаємовідносини та встановлюють додаткові обов'язки для особи, яка звернулася з метою отримання певних адміністративних послуг.

З огляду на встановлені обставини та враховуючи, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2011 року №835 Державне агентство земельних ресурсів та його територіальні органи зобов'язані на безоплатній основі надавати такі адміністративні послуги, як видавати довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відповідно до Закону України «Про землеустрій», суд зазначає про відсутність підстав для відмови позивачу у наданні запитуваної ним довідки з підстав неподання ним документів на підтвердження права на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача стосовно видачі позивачу довідки за даними форми 6-зем суперечить приписам чинного законодавства, а отже є протиправною.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин справи, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо відмови у наданні позивачу вищезазначеної довідки, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для його задоволення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є не обов'язком суду, а правом, яке може бути використано судом, зважаючи на те, що позивачем не надано суду жодних доказів, які свідчили б про те, що відповідач ухилятиметься від виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення у даній справі.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держземагенства у місті Києві, що стала наслідком неналежного реагування на заяву ОСОБА_3 про надання їй довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки, що розташована в Деснянському районі міста Києва (хутір Биківня) і зазначена на доданих до заяви графічних матеріалах.

Зобов'язати Головне управління Держземагенства у місті Києві (ідентифікаційний код 38516867) на підставі поданої заяви надати ОСОБА_3 довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) відносно земельної ділянки, що розташована в Деснянському районі м. Києва (хутір Биківня) і зазначена на доданих до заяви графічних матеріалах.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (ід.номер НОМЕР_1) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний 23.01.2015 року.

Суддя В.П. Шулежко