Справа № 826/17553/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 січня 2015 року № 826/17553/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Евас"
до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємства «Евас» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровського районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 31 жовтня 2014 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/17533/14, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 04 грудня 2014 року.

У судовому засіданні 04 грудня 2014 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

17 жовтня 2014 року проведено перевірку Державною податковою інспекцією у Дніпровського районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведена камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток за звітний податковий період І півріччя 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Евас», а за результатом якої складено акт перевірки від 20 жовтня 2014 року № 6656- 15/26-53-15-02-19.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення TOB «ВП «Евас» термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме за затримку 57 календарних днів з 19 серпня 2014 року по 15 жовтня 2014 року сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 78 200,00 (сімдесят вісім тисяч двісті) грн.

Відповідно до вказаного акту було складено податкове повідомлення-рішення № від 31.01.2014 року (додаток №2 до позову), яким Позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 15640,00 грн. за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток.

Позивач вважає, що висновки податкового органу, викладені у акті перевірки від 20 жовтня 2014 року № 6656-15/26-53-15-02-19, є необґрунтованими та незаконними, а отже податкове повідомлення-рішення від 31 жовтня 2014 року № , видане на підставі зазначеного акту перевірки щодо сплати позивачем штрафу у розмірі 20% у сумі 15 640,00 (п'ятнадцять тисяч шістсот сорок) гривень, є протиправним і підлягає скасуванню.

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 20 жовтня 2014 року № 6656- 15/26-53-15-02-19.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, 06 серпня 2014 року позивачем було направлено органам ДПІ України уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік (додаток № 3 до позову), в рядку 37 якої було вказано зменшення податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється, на суму 176 645,00 (сто сімдесят шість тисяч шістсот сорок п'ять) гривень.

Зазначену суму було вказано в уточнюючій податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік у зв'язку зі сплатою позивачем авансових внесків з податку на прибуток в період січень 2013 року - березень 2013 року, а саме: у січні - 57 997,00 грн. (платіжне доручення № 1806 від 18 січня 2013 року), у лютому - 57 997,00 грн. (платіжне доручення № 1869 від 18 лютого 2013 року), у березні - 60 651,00 грн. (платіжне доручення № 1964 від 18 березня 2013 року), на загальну суму 176 645,00 грн.

Уточнюючу податкову декларацію було отримано відповідачем, про що свідчать Квитанції № 1 та № 2. Зауваження або заперечення щодо змісту уточнень з боку податкових органів були відсутні.

24.07.2014 року Позивачем було направлено органам ДПІ України звітну податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за І півріччя 2014 року (додаток №8 до позову), в рядку 16 якої Позивачем було зазначено грошове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 78 828,00 (сімдесят вісім тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень. Зазначену звітну податкову декларацію було отримано центральним рівнем Державної податкової служби України та ДПІ у Дніпровському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві, про що свідчать отримані Позивачем Квитанції №1 та №2.

Враховуючи наявність сплачених авансових внесків з податку на прибуток за 1 квартал 2013 року, сума яких перевищувала суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за 1 півріччя 2014 року, позивач, керуючись змістом статті 43 Податкового кодексу України, якою визначено порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених грошових зобов'язань, направив на адресу ДПІ у Дніпровському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві лист від 08 серпня 2014 року № 583 з проханням врахувати належним чином суму авансових внесків з податку на прибуток, сплачених позивачем в січні-березні 2013 року в сумі 176 645,00 грн., в картці особового рахунку підприємства з метою запобігання виникненню штучного боргу Позивача з податку на прибуток в майбутньому.

Таким чином відповідний лист було направлено позивачем до податкового органу до спливу граничного строку виконання податкового зобов'язання з податку на прибуток. В цьому листі позивачем визначено напрям перерахування надміру сплачених коштів - погашення грошових зобов'язань з того ж самого податку, податку на прибуток, та запобігання утворенню штучного боргу позивача з цього податку.

Разом з цим, доказів розгляду вищезазначеної заяви контролюючим органом, надання відповіді або врахування надміру сплачених авансових внесків в рахунок погашення податкових зобов'язань матеріали справи не містять. Під час розгляду справи представником відповідача зазначених доказів не надано.

Згідно з п. 17.1.10 ст. 17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Процедура погашення грошового зобов'язання платника податків в разі наявності помилково та/або надміру сплачених грошових коштів визначена пп. 43.3, 43.4 та 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, згідно з якими платник податків має право подати заяву в довільній формі на адресу податкового органу протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. При цьому контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Як випливає з пункту 3 Акту перевірки від 20 жовтня 2014 року № 6656-15/26-53-15-02-19 контролюючим органом - ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів міста Києва - було погашено грошове зобов'язання позивача з податку на прибуток в сумі 78 200,00 (сімдесят вісім тисяч двісті) гривень, що свідчить про здійснення відповідачем зарахування надміру сплачених позивачем авансових платежів в рахунок податкового зобов'язання з податку на прибуток.

Судом враховано, що датою сплати податку на прибуток у колонці 3 таблиці пункту 3 вказано 15 жовтня 2014 року, що і дало підстави податковому органу зробити висновок про порушення граничного терміну сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток на 57 днів. При цьому відповідний лист із проханням врахувати надміру сплачені авансові внески був отриманий Відповідачем ще 08 серпня 2014 року. пояснення відповіла з цього приводу відсутні.

Таким чином, враховуючи що граничний термін сплати податку на прибуток 19 серпня 2014 року, а листом від 08 серпня 2014 року № 583 позивач звернувся до контролюючого органу з проханням врахувати суму авансових внесків з податку на прибуток, сплачених позивачем в січні-березні 2013 року в сумі 176 645,00 грн., в картці особового рахунку підприємства з метою запобігання виникненню штучного боргу позивача з податку на прибуток в майбутньому, висновки Державної податкової інспекції у Дніпровського районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України є необґрунтованими.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємства «Евас» підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємства «Евас» задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дніпровського районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 31 жовтня 2014 року № .

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємства «Евас» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник