Справа № 825/17/15-а
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2015 року Чернігів Справа № 825/17/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Заяць О.В.,

за участю секретаря Прокіної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

Управління праці та соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації (далі - УСЗН Бахмацької МР) звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути з відповідача надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї в сумі 5623,98 грн.

При цьому, позивач посилається на те, що вказані кошти були отримані відповідачкою безпідставно, оскільки перевіркою встановлено, що заявниця працювала без оформлення трудових відносин у встановленому порядку та відповідно до п. 3 Договору, роботодавець зобов'язується оплачувати працю позивачки у розмірі 1147,00 грн. на місяць.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача та підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та заперечення, в яких зазначив, що його реальний середньомісячний сукупний дохід, являвся підставою для отриманої в період з 01.02. 2014 року по 31.07.2014 року соціальної допомоги в розмірі 1458,82 гривні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закон України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" від 01.06.2000 № 1768-III (далі - Закон № 1768-III) спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім'ям.

Відповідно до Закону № 1768-III державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї. Малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 (далі - Постанова № 250) визначає умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям".

Пунктом 2 Постанови № 250 передбачено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - соціальна допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Так, відповідно до Закону № 1768-III та Постанови № 250, на підставі поданої заяви ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї.

Згідно з п. 28 вищезазначеної Постанови № 250 якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Так, частиною 2 ст. 22 Закону України від 21.11.1992 року № 2811-XII "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом.

З аналізу наведених норм чітко випливає, що суми надміру виплачених коштів стягуються в судовому порядку тільки внаслідок зловживання такої особи щодо приховування та подання нею недостовірних даних, пов'язаних із її доходами та майновим станом при призначенні соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем та роботодавцем було укладено трудовий договір від 02 серпня 2013 року за № згідно якого фізична особа зобов'язується оплачувати працю працівника в розмірі 1147 грн. (а.с. 11).

Відповідно до додатку від 22 серпня 2014 року до трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого 02 серпня 2013 року за № в Бахмацькому центрі зайнятості, фізична особа зобов'язується оплачувати працю працівника, згідно табелю обліку робочого в мінімальному розмірі за фактично відпрацьований час (а.с. 12).

Між тим, згідно довідки про середню заробітну плату відповідача та індивідуальних відомостей про застраховану особу, які подаються до Пенсійного фонду України (наявні в матеріалах справи) в лютому, березні, квітні 2014 року ОСОБА_1 отримувала заробітну плату в розмірі 200 грн. в місяць, а у травні, червні, липні 2014 року по 500 грн.

Крім того, позивач здійснюючи перерахунок щомісячної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям за шість місяців 2014 року (з 01.02.2014 року по 31.07.2014 року) при розрахунку середньомісячного сукупного доходу керувався додатком до трудового Договору укладеним між позивачем та підприємцем ОСОБА_2 в якому вона зобов'язувалась виплачувати щомісячну заробітну плату в розмірі 1147 грн. на місяць. Однак, вищезазначений додаток був підписаний лише 22.08.2014 року.

Таким чином, зазначені обставини спростовують доводи позивача, що сім'я відповідачки отримувала доходи у більшому розмірі та, відповідно, що відповідачка подала недостовірні відомості при призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Управління праці та соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя підпис О.В. Заяць

З оригіналом згідно

Суддя О.В. Заяць