Справа № 761/23305/14-а
Суддя: Маліновська В. М.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/549/2014
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 грудня 2014 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.

при секретарі Лазоришинець К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу ДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві Гулака Дмитра Васильовича про скасування постанови та визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м.Києва через канцелярію надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (Позивач) до Начальника відділу ДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві Гулака Дмитра Васильовича (Відповідач) про скасування постанови про адміністративне правопорушення від серії ПС1 № 317774 від 07.05.2014р. та визнання дій по оформленню матеріалів адміністративної справи інспектора ОСОБА_2 незаконними.

В обґрунтування своїх позовних вимог, Позивач зазначає, що 31 липня 2014р. він отримав відповідь на Скаргу від 16 травня 2014 року від МВС України ГУ в м. Києві Голосіївського районного управління за підписом начальника відділу ДАІ з обслуговування Голосіївського району ГУМВС України в м. Києві майора міліції Д.В. Гулак від 13.06.2014р. № 53/П-1077.

Позивач зазначив, що 07 травня 2014р. проти нього інспектором сектора ОМ ДТП Голосіївського ВДАІ м. Києва молодшим лейтенантом міліції ОСОБА_2 були складені Протокол про адміністративне правопорушення серія АВ2 № 786421 від 07.05.2014р. та Постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 № 317774 від 07.05.2014р., які на думку Позивача, є незаконними та такими, що винесеними з порушенням вимог встановлених чинних законодавством. Зокрема, Позивач вказав, що в протоколі зазначено, що розгляд справи відбувся на перехресті вул.Заболотного - вул.Сірка, що не відповідає дійсності, оскільки в такому випадку співробітник міліції ОСОБА_2 порушив п. 12.11 Наказу №111 від 27.03.2009р. «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», а саме зупинив транспортний засіб з порушенням вимог п. 15.9.г) ПДР. Разом з тим, в протоколі зазначено, що Позивач нібито порушив п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху, що не відповідає дійсності, оскільки при в'їзді на перехрестя Позивач керувався п.8.7.3. в) Правил дорожнього руху, а при виїзді з перехрестя керувався п. 16.5. Правил дорожнього руху. Також, Позивач вказав, що йому не було роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, про що зроблена відмітка в Протоколі, а також його було позбавлено права скористатися правової допомогою, яка гарантована йому ст.59 Конституції України, та не було поставлене питання про місце роботи з одночасним занесенням до протоколу запису, що Позивач не повідомив своє місце роботи. Разом з тим, під час несення служби молодший лейтенант ОСОБА_2 користувався забороненим пристроєм з функцією відео фіксації, оскільки продемонстрований пристрій відсутній в вичерпному переліку, який міститься в Наказі №33 від 01.03.2010р. «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху».

Інспектор сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАІ з обслуговування Голосіївського району ГУМВС України в м. Києві, молодшим лейтенантом міліції ОСОБА_2 направлені заперечення проти позову (а.с. 18-20), в яких зазначено, що 07.05.2014р. з 07.00 год. до 15.00 год. у складі наряду ДПС «599» на службовому автомобілі DAEWOO-LANOS, н.з. НОМЕР_3, він ніс службу згідно дислокації та розстановки нарядів дорожньо-патрульної служби спільно з інспектором сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАІ з обслуговування Голосіївського району ГУ МВС України в м. Києві, старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 на площі Одеській по дотриманню водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть та фіксації порушень ДТП. Приблизно о 08.45 год. він зупинив автомобіль Volkswagen каді НОМЕР_2, який проїхав перехрестя на забороняюче червоне світло світлофору під керуванням водія ОСОБА_1 Після зупинки зазначеного автомобіля інспектор підійшов до водія, привітався, відрекомендувався та пояснивши причину зупинки, попросив надати документи. Позивачу було роз'яснено порушення і ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, про що свідчать підписи в протоколі про адміністративне правопорушення. Після чого останній пояснив, що їхав на мигаючий зелений сигнал світлофору. ОСОБА_2 зазначив, що, побачивши факт адміністративного правопорушення (порушення позивачем правил дорожнього руху) він негайно, в межах своїх повноважень, наданих законом, припинив його та склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП. В подальшому, керуючись ст.ст.251, 252 КУпАП з урахуванням ст.ст.34, 36 КУпАП інспектор виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення, згідно якої на Позивача було накладено штраф за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, в межах встановлених вказаною статтею. Інспектор вважає, що його дії повністю відповідають нормам чинного законодавства та будь-яким чином не порушили права та інтереси Позивача, а тому слід останньому слід відмовити в задоволенні його позовних вимог в частині визнання неправомірними дій ОСОБА_2 та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 07.05.2014р. ПС1 № 317774.

В судовому засіданні 26.12.2014р. в присутності Позивача - ОСОБА_1 було оглянуто відеозапис, на якому зафіксовані обставини вчинення адміністративного правопорушення за вчинення якого інспектором ОСОБА_2 було складено оскаржувану Постанову від 07.05.2014р. ПС1 № 317774.

Позивач проти врахування інформації, яка міститься на відеозаписі, заперечив, зазначивши, що даний доказ є сумнівним з погляду на його допустимість, оскільки пристрій, яким здійснювалась відеофіксація відсутній в Переліку який міститься в Наказі № 33 від 01.03.2010р. «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху». Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, в своїх запереченнях інспектор ОСОБА_2 просив розглядати справу за його відсутності та повідомити про прийняте рішення.

На підставі ч.4 ст. 128 КАС України, у разі не прибуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Зважаючи на строки розгляду адміністративних справ, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів, без участі сторін.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

За ч.1 ст. 171-2 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Виходячи з положень п.1 ч.1 ст. 18, ч.2 ст. 19 КАС України справа розглядається місцевим загальним судам, як адміністративним судам, зокрема за місцем проживання позивача.

Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та оцінивши відповідні їм докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з Протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 786421 його складено 07.05.2014р. о 08 год. 50 хв. в м. Києві, вул. Заболотного - вул. І.Сірка, інспектором сектора ОМДТП Голосіївського ВДАІ м. Києва молодшим лейтенантом міліції ОСОБА_2.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 о 08 год. 45 хв. керував автомобілем Фольксваген Каді д/н НОМЕР_2 проїхав перехрестя вул. Заболотного - вул. І.Сірка на заборонений сигнал світлофора - червоний, чим порушив п. 8.7.3. е) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.6).

При цьому, у вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 07.05.2014р. о 08 год. 55 хв. в м. Києві, вул. Заболотного - вул. І. Сірка, про що свідчить особистий підпис Позивача.

Проте, в подальшому в своїх поясненнях до протоколу серії АВ2 № 786421 від 07.05.2014р. Позивач зазначив, що права не роз'яснені, доказів вчинення правопорушення не надано, винним себе не вважає, подає клопотання про відкладення розгляду справи та про надання права на захист.

За вказаним Протоколом Інспектором сектора ОМДТП Голосіївського ВДАІ м. Києва молодшим лейтенантом міліції ОСОБА_2 07.05.2014р. в м.Києві, вул.Заболотного - вул.І.Сірка винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 317774 за скоєння Позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с.7). Постанова отримана Позивачем 07.05.2014р.

У Постанові Відповідач встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Житомирська область, Новгород-Волинський район, місце проживання: АДРЕСА_1, керуючи транспортним засобом Фольксваген Каді, номерний знак НОМЕР_2 07.05.2014р. о 08 год. 45 хв. проїхав перехрестя вул. Заболотного вул. І. Сірка на заборонений сигнал світлофора червоний, чим порушив п.п.8.7.3. е) ПДР.

Не погоджуючись з протоколом про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 786421 від 07.05.2014р. та постановою серії ПС1 № 317774 від 07.05.2014р., Позивач звернувся зі скаргою до Начальника відділу ДАІ Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві Гулака Д.В., в якій просив скасувати незаконно винесену постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 317774 від 07.02.2014р., а молодшого лейтенанта ОСОБА_2 протягнути до відповідальності (а.с.3-4).

Листом за підписом Начальника відділу ДАІ з обслуговування Голосіївського району ГУМВС України в м. Києві майора міліції Д.В. Гулак від 13.06.2014р. № 53/П-1077, Позивача повідомлено про результати розгляду його скарги, зокрема, зазначено, що 07.05.2014р. близько 08 год. 50 хв. він, на вулиці Ак. Заболотного, керуючи автомобілем «Фольксваген Каді», номерний знак НОМЕР_2, у порушення вимог п. 8.7.3. е (червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух) Правил дорожнього руху здійснили проїзд перехрестя з вулицею І. Сірка на червоний заборонний сигнал світлофора, що підтверджується записом. Матеріалами проведеної службової перевірки дії інспектора СОМДТП відділу ДАІ з обслуговування Голосіївського району ГУМВС України в м. Києві молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 щодо виявлення та документування скоєного Позивачем порушення Правил дорожнього руху визнано правомірними (а.с.5).

Так, пунктом 8.7.3. е). Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2011р. № 1306 (далі - ПДР) встановлено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Позивач у позовній заяві зазначив, що при в'їзді на перехрестя він керувався п.8.7.3 в), а при виїзді - п.16.5. ПДР.

Пунктом 8.7.3. в) ПДР встановлено, що зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

У разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід (п. 16.5. ПДР).

Відповідно до вимог статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, на підтвердження факту скоєння Позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме порушення п.8.7.3. е) ПДР, Відповідачем надано відеозапис, яким зафіксовано обставини скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При перегляді в судовому засіданні 26.12.2014р. відеозапису судом встановлено, що Позивач здійснив виїзд на перехрестя вже на забороняючий - червоний сигнал світлофора.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації.

Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є доведеним.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що, зокрема, проїзд водіями транспортних засобів на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Разом з тим, ст. 308 КУпАП встановлено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року (ст. 34 КУпАП).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997р. № 341 (далі - Положення), забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні покладається на Державну автомобільну інспекцію (Державтоінспекція)

Пунктом 3 вказаного Положення визначено, що основними завданнями Державтоінспекції є: реалізація в межах своєї компетенції державної політики щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; організація контролю за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища від шкідливого впливу автомототранспортних засобів (далі - транспортних засобів); удосконалення регулювання дорожнього руху з метою забезпечення його безпеки та підвищення ефективності використання транспортних засобів; виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, а також виявлення причин і умов, що сприяють їх вчиненню.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На виконання вказаних вимог інспектором ОСОБА_2 було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини щодо скоєння Позивачем адміністративного правопорушення, зокрема, встановлення факту порушення ОСОБА_1 п. 8.7.3. е) ПДР, суд дійшов висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 317774, винесена інспектором сектора ОМДТП Голосіївського ВДАІ м. Києва молодшим лейтенантом міліції ОСОБА_2 прийнята обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 до Начальника відділу ДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві Гулака Дмитра Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та визнання дій незаконними слід відмовити.

За ч.2 ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6-12, 18, 69-71, ст. 87, 99, 100-106, 159, 171-2 КАС України, ст.ст. 7, 33,34, 245, 251, 252, 258, 283, 284, 293 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до начальника відділу ДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві Гулака Дмитра Васильовича про скасування постанови та визнання дій незаконними, - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: