Справа № 810/989/13-а
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Київ К/800/34780/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2013 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив визнати протиправною та скасувати вимогу управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області про сплату боргу від 19 лютого 2013 № Ф 3 у розмірі 1168 грн. 08 коп. та зобов'язати відповідача звільнити його від сплати єдиного внеску, як особу, що перебуває на пенсії за віком і обрала спрощену систему оподаткування.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу управління пенсійного фонду у Ставищенському районі Київської області про сплату боргу від 19 лютого 2013 року № Ф 3 у розмірі 1168 грн. 08 коп. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22 січня 2007 року ОСОБА_4 зареєстрований Ставищенською районною державною адміністрацією Київської області як фізична особа - підприємець, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, з 1 січня 2012 року є платником єдиного податку відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2, також є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії.

Згідно довідок управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області від 25 лютого 2013 року № 34/01 та від 11 березня 2013 року № 529/02 позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Ставищенському районі з 9 жовтня 2012 року і отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

19 лютого 2013 року управлінням Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області сформовано та направлено ОСОБА_4 вимогу про сплату боргу № Ф-3 у розмірі 1168 грн. 08 коп. Розрахунок суми боргу проведено по єдиному внеску фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, яка обрала спрощену систему оподаткування відповідно до чинного законодавства України за жовтень-грудень 2012 року.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій виходили з того, що висновок управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області про те, що позивач, як пенсіонер за віком, пенсія якому призначена із зниженням пенсійного віку, повинен сплачувати за себе єдиний внесок на загальнообов"язкове державне соціальне страхування є помилковим і не відповідає фактичним обставинам справи, а тому відповідачем неправомірно нараховано позивачу недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Право на пенсійне забезпечення, загальні умови призначення пенсій, порядок їх нарахування та розміри визначаються, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ з наступними змінами та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV з наступними змінами.

Право чоловіків на пенсію за віком, що було передбачене частиною першою статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ та частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, пов'язується, зокрема, з досягненням 60 років.

Пунктом першим частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV передбачено такий вид пенсій, як пенсія за віком.

У пункті 13 Прикінцевих положень вказаного Закону зазначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного грошового утримання, зокрема й відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Разом з тим відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІ або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом. Статтею 2 вказаного Закону (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин) передбачено такі види пенсій: трудові пенсії (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років), соціальні пенсії.

Частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4 зазначеного Закону (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом № 3609-VI, які набрали чинності 6 серпня 2011 року) особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV та статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ для громадян України встановлений загальний пенсійний вік, з настанням якого вони можуть претендувати на виплату пенсії за віком (зокрема для чоловіків він становив 60 років).

Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV.

Отже особи, яким призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІ є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що фізичні особи - підприємці, які отримують зазначену пенсію і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI, проте не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільній основі.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2014 року (справа № 21-149а14).

Доводи касаційної скарги не ґрунтуються на законі та матеріалах справи, і не спростовують висновків судів, викладених у судових рішеннях.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на законі.

Оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк