Справа № 577/1325/13-а (2а/577/52/13)
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/41066/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 квітня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради про визнання дій протиправними,-

в с т а н о в и л а:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови призначити йому надбавку до пенсії відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", зобов`язати відповідача призначити йому зазначену надбавку до пенсії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що батько позивача відносився до осіб, які мали право на пенсію за особливі заслуги, проте на момент його смерті така пенсія йому призначена не була. На думку позивача, він як непрацездатний син особи, яка мала право на пенсію за особливі заслуги, має право на встановлення надбавки до своєї пенсії, однак відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у встановленні такої надбавки.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2013 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивач, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 указом Президії Верховної Ради СРСР від 11.03.1985 року був нагороджений орденом "Вітчизняної війни" II ступеня, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 06.11.1980 року, а також довідкою Буринсько-Путивльського об`єднаного районного військового комісаріату від 18.02.2013 року № 93.

25 лютого 2013 року позивач звернувся до Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення із заявою про призначення йому надбавки до пенсії відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною".

До заяви позивач долучив: копію посвідчення про нагородження ОСОБА_2 орденом "Вітчизняної війни" II ступеня, висновок ВКК від 12.07.1994 року про те, що ОСОБА_2 потребував стороннього догляду, який надав йому позивач, копію паспорта, довідку про те, що ОСОБА_2 нагороджений орденом "Вітчизняної війни" II ступеня за № 1231072, що підтверджується орденською книжкою № НОМЕР_2 , довідку про проходження ОСОБА_2 військової служби за період з 18.09.1943 року про вересень 1944 року, копію трудової книжки ОСОБА_2 , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , копію свідоцтва учасника Великої Вітчизняної війни серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , довідку Управління праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації Сумської обасті про те, що ОСОБА_2 отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не отримував надбавку відповідно до Закону України "Про особливі заслуги перед Україною", мав загальний трудовий стаж 39 років 3 місяці 2 дні, виписку з історії хвороби позивача, з якої вбачається, що він є інвалідом III групи, копію пенсійного посвідчення позивача, виписки з актів огляду МСЕК щодо встановлення позивачу групи інвалідності.

01 березня 2013 року Конотопським міським управлінням праці та соціального захисту населення повідомлено позивача відмову йому в призначенні надбавки до пенсії відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", оскільки він не відноситься до осіб, які відповідно до статті 1 Закону України "Про особливі заслуги перед Україною" та підпункту 2 пункту 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мають право на надбавку до пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що, приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про призначення надбавки до пенсії, Конотопське міське управління праці та соціального захисту населення діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", який набрав законної сили з 01.01.2001 року, передбачено, що у разі смерті особи, яка мала право на пенсію за особливі заслуги відповідно до статті 1 цього Закону, непрацездатні члени сім`ї померлого, зазначені в статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", мають право на встановлення надбавки до пенсії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що батько позивача відноситься до категорії осіб, які мали право на призначення пенсії відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною".

Статтею 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по 3 групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера незалежно від тривалості страхового стажу.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачу на момент смерті його батька виповнилося 43 роки, а III група інвалідності була встановлена вперше 21.04.2004 року, коли позивачу виповнилося 52 роки.

В заяві від 25.02.2013 року позивач просив призначити йому надбавку до пенсії відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" як непрацездатному сину ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який мав право на пенсію відповідно до вказаного закону.

Крім того, з висновку ВКК від 12.07.1994 року вбачається, що ОСОБА_2 потребував стороннього догляду позивача.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач не належить до категорії осіб, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому і на встановлення надбавки до пенсії за особливі заслуги відповідно до статті 6 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною".

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 квітня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)