Справа № 816/3420/14
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 р.Справа № 816/3420/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2014р. по справі № 816/3420/14

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Кременчуцького міського відділу УМВС України в Полтавській області

про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

29 серпня 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі по тексту - відповідач, УМВС України в Полтавській області, відповідач-1), в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просив суд: поновити на посаді дільничного інспектора міліції (міліція місцевого бюджету) сектору дільничних інспекторів міліції Крюківського відділу міліції Кременчуцького міського відділу, стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу за період з 25.07.2014 р. по теперішній час; визнати неправомірним та скасувати наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 10.07.2014 р. № 668 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни; визнання неправомірним та скасування наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 25.07.2014 р. № 337 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ за порушення дисципліни на підставі підпункту "є" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; зобов'язання поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора міліції (міліція місцевого бюджету) сектору дільничних інспекторів міліції Крюківського відділу міліції Кременчуцького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області з 25.07.2014 р.; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 25.07.2014 р. по теперішній час.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.09.2014 р. залучено до участі у справі в якості другого відповідача Кременчуцький МВ УМВС України в Полтавській області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 року по справі №816/3420/14 у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 року по справі №816/3420/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні зазначив, що службове розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності проведено з грубим порушенням Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Інструкції про порядок проведення службового розслідування в органах внутрішніх справ України. Вказав на те, що з висновками службового розслідування його ознайомлено не було. Також, зазначив, що не здійснював самовільного залишення місця несення служби, ніяких наказів начальника не порушував, у зв'язку з чим не допускав грубого порушення службової дисципліни.

Відповідачі надіслали до Харківського апеляційного адміністративного суду заяви, в яких, з викладених підстав, просили апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, а розгляд справи провести у їх відсутність.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 28.01.2010 р. по 25.07.2014 р. ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

21.05.2014 р. Кременчуцьким МВ УМВС України в Полтавській області видано наказ №108 о/с про відрядження з 21.05.2014 р. до особливого розпорядження в ГУМВС України в Харківській області групи працівників Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області, в тому числі дільничного інспектора міліції СДІМ Крюківського ВМ Кременчуцького МВ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1

Наказом УМВС України в Полтавській області від 04.06.2014 р. №234 о/с у зв'язку із самовільним залишенням місця несення служби у складі зведеного загону під час перебування у відрядженні припинено відрядження до м. Ізюм Харківської області з 04.06.2014 р. старшому лейтенанту міліції ОСОБА_1

Наказом УМВС України в Полтавській області від 10.07.2014 р. №668 за грубе порушення службової дисципліни, вимог статей 4, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, п.2.2, п.4.1 р. ІІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виявилося в невиконанні наказів начальника, самовільному залишенні місця несення служби, підбурюванні інших працівників до вчинення таких дій, дільничного інспектора міліції СДІМ Крюківського ВМ Кременчуцького МВ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з ОВС.

На підставі вказаного наказу та подання Кременчуцького МВ від 21.07.2014 р., згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "є" (у запас за порушення дисципліни) дільничного інспектора міліції (міліція місцевого бюджету) СДІМ Крюківського ВМ Кременчуцького МВ, з 25.07.2014 р. (наказ УМВС України в Полтавській області №337/о/с від 25.07.2014 р.).

Не погоджуючись із звільненням зі служби в органах внутрішніх справ за порушення дисципліни, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був правомірно звільнений з органів внутрішніх справ України за порушення дисципліни на підставі підпункту "є" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ видані УМВС України в Полтавській області на законних підставах та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту працівників органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІУ та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114. Зазначив, що накази по особовому складу № 668 від 10.07.2014 та № 337о/с від 25.07.2014 прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про міліцію" від 01 січня 1991 року; Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, яке затверджено Постановою Кабінету міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 ( Положення), та Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року № 3460-1У.

Згідно ст.1 Закону України "Про Міліцію" міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Належність до системи таких органів є державною службою.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державну службу" державний службовець повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Статтею 18 Закону України "Про міліцію" передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 25 Закону України "Про міліцію" працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність; службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас за порушення дисципліни.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про міліцію" порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64 розділу VІІ "Звільнення зі служби" "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Статтею 25 Закону України "Про міліцію" передбачено, що працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність; службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут).

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

В статті 12 Дисциплінарного статуту зазначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу визначено ст. 14 Дисциплінарного статуту. Так, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що наказом УМВС України в Полтавській області від 20.05.2014 р. №199о/с дск ОСОБА_1 разом з іншими працівниками ОВС відряджений з 21.05.2014 р. до особливого розпорядження в м. Ізюм Харківської області. Метою відрядження було виконання завдань, визначених Законом України "Про боротьбу з тероризмом" та несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення АТО.

21.05.2014 р. працівникам, що мали відбути у відрядження, у тому числі й позивачу, заступником начальника УМВС підполковником міліції ОСОБА_5 усно на плацу доведено до відома зміст наказу про відрядження, поставлено завдання, проведено інструктаж на предмет дотримання дисципліни й законності, правил поводження зі зброєю, заходів особистої безпеки, видано табельну та автоматичну вогнепальну зброю. З вказаних працівників сформовано зведений загін, командиром якого призначено підполковника міліції ОСОБА_6 Після цього, працівники міліції на службовому транспорті вибули до м. Ізюм Харківської області, де поступили в розпорядження ГУМВС України в Харківській області.

В подальшому, вказаний загін підпорядковано 79-й окремій бригаді аеромобільних військ ЗСУ, в складі якого він мав виконувати функції, визначені Законами України "Про міліцію" та "Про боротьбу з тероризмом" відповідно до функцій вказаних формувань.

У ніч з 02.06.2014 р. на 03.06.2014 р. ОСОБА_1 разом з іншими працівниками ОВС завантажилися до БТР, кузовів автомобілів для перевезення особового складу та вирушили на схід. Протягом ночі колона декілька разів піддавалась обстрілам та приймала бій, після чого просувалась вперед. В районі м. Красний Лиман на перехресті доріг "Артемівськ - Слов'янськ - Красний Лиман" колона зупинилася для обладнання окопів та укриттів. Командир ОСОБА_6 поставив підлеглим працівникам міліції завдання з несення служби на території розташування колони. У цей час до місця розташування прибув за пораненими гелікоптер, до якого побіг ОСОБА_1 В подальшому позивач відмовився виконувати наказ ОСОБА_6 покинути гелікоптер та залишитись на місці несення служби, після цього прибув до місця дислокації - м. Ізюм.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо скоєння позивачем дисциплінарного проступку, що виразилось у самовільному залишенні місця несення служби у відрядженні, в зоні проведення АТО.

Так, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з ОВС керівництво УМВС України в Полтавській області приймало до уваги не лише допущення ОСОБА_1 порушення службової дисципліни, що виразилось (як зазначені у наказі та висновку службового розслідування) у застосуванні до ОСОБА_6 погроз зброєю, а також підбурюванні останнім інших працівників органів внутрішніх справ на залишення місця служби в зоні АТО, а й врахувало тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, оскільки в умовах наближених до бойових позивач фактично наразив на більшу небезпеку інших працівників зведеного загону.

З приводу доводів апеляційної скарги про порушення Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, колегія суддів вказує на наступне.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ задачами службового розслідування є повне, об'єктивне та всебічне дослідження обставин порушень, скоєних працівниками органів внутрішніх справ, виявлення причин та умов, що сприяли їх скоєнню, встановлення винних і забезпечення правильного застосування діючих нормативних актів з тим, щоб кожен, хто скоїв порушення, був притягнутий до справедливої відповідальності і ні один невинний не був притягнутий до відповідальності.

Згідно з п.п. 10.1, 10.2 Інструкції, при проведенні службового розслідування повному, об'єктивному і всебічному дослідженню підлягають: подія порушення (час, місце, спосіб і інші обставини); наявність вини працівника органів внутрішніх справ у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення, а також інші обставини.

У відповідності до п.14.3 Інструкції посадова особа при проведенні службового розслідування зобов'язана роз'яснити заявникам і особам, стосовно яких проводять службове розслідування, їхні права, забезпечувати здійснення цих прав у межах своєї компетенції, вирішувати в ході розслідування та після його закінчення спірні питання, розглядати заяви та клопотання.

Пунктом 14.8 вищезазначеної Інструкції встановлено, що посадова особа при проведенні службового розслідування зобов'язана ознайомити із затвердженим висновком службового розслідування особу, стосовно якої воно проводилося, якщо це не суперечить вимогам дотримання державної або службової таємниці.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом УМВС України в Полтавській області №370 від 16.06.2014 р., у зв'язку із самовільним залишенням місця несення служби у складі зведеного загону УМВС України в Полтавській області оперуповноваженим сектору кримінальної міліції у справах дітей Крюківського ВМ Кременчуцького МВ майором міліції ОСОБА_8, дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Крюківського ВМ Кременчуцького МВ старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1, дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Миргородського МВ (з обслуговування м. Миргород та Миргородського району) лейтенантом міліції ОСОБА_9 під час перебування їх у відрядженні відповідно до наказів УМВС від 16.05.2014 р. №191о/с дск, від 20.05.2014 р. №199о/с дск, призначено службове розслідування за вказаним фактом. При цьому, при проведенні вказаного службового розслідування використані матеріали службового розслідування Кременчуцького МВ.

Службове розслідування завершено УМВС України у Полтавській області 10.07.2014 р., тобто в місячний термін з дня його призначення. Співставляючи календарні дати вчинення проступку (03.06.2014), закінчення службового розслідування (10.07.2014), накладення дисциплінарного стягнення (10.07.2014) та його виконання (25.07.2014), суд доходить висновку про дотримання відповідачем-1 строків накладення дисциплінарного стягнення, визначених статтею 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Крім того, з наявних у матеріалах справи пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останні були надані під час службового розслідування, тобто позивач був повідомлений про проведення службового розслідування та мав змогу ознайомитись з ходом проведення та висновками службового розслідування

Як вбачається з з матеріалів справи тільки 16.07.2014 р., під час ознайомлення з наказом УМВС України в Полтавській області від 10.07.2014 р. №668, ОСОБА_1 висловив бажання ознайомитись з висновком проведеного відносно нього службового розслідування , про що здійснив запис на зазначеному наказі.

Пунктом 6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України визначені права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, серед яких право за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з письмовим рапортом, як того вимагає Інструкція, на ознайомлення з висновком службового розслідування ОСОБА_1 16.07.2014 р. не звертався.

Отже, колегія суддів вказує на те, що позивача не було позбавлено можливості реалізувати своє право на належний захист своїх законних прав інтересів при службовому розслідуванні, передбачене п. 15 Інструкції, яке полягало у наданні усних та письмових пояснень, зверненні з відповідними клопотаннями, наданні відповідних доказів по суті досліджених обставин, звернення з заявами про відвід у відношенні працівника, який проводить службове розслідування чи з відповідними скаргами на його дії, тощо.

Враховуючи встановлені фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що службове розслідування було проведе у встановлені законом строки з дотриманням відповідної процедури.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті УМВС України в Полтавській області наказів №668 від 10.07.2014 р. та №337о/с від 25.07.2014 р. в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ, не порушено вимоги Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, оскільки позивач був звільнений з органів внутрішніх справ України на законних підставах та у встановленому законному порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо звільнення позивача із займаної публічної посади на законних підставах у відповідності до вимог чинного законодавства

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів №668 від 10.07.2014 р. та №337о/с від 25.07.2014 р. в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ за порушення дисципліни на підставі підпункту "є" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ видані УМВС України в Полтавській області на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2014р. по справі № 816/3420/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 16.01.2015 р.