Справа № 820/6335/14
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 р.Справа № 820/6335/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Спаскіна О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2014р. по справі № 820/6335/14

за позовом ОСОБА_1

до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі по тексту - відповідач, Індустріальна ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області), якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача - , форми "Ф" від 06.05.2011 року №, форми "Ф" від 27.04.2012 року № , форми "Ф" від 27.05.2013 року № , від 19.09.2011 року № 3, від 23.11.2010 року №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2014р. по справі №820/6335/14 адміністративний позов ОСОБА_1 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області форми "Ф" від 06.05.2011 року №, форми "Ф" від 27.04.2012 року № , форми "Ф" від 27.05.2013 року № , від 19.09.2011 року № 3, від 23.11.2010 року №.

Стягнуто з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір по справі у розмірі 325,53грн.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2014р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки до податкового органу не надходило інформації щодо скасування договору оденди землі, укладеного між Харківською міською радою та гр. ОСОБА_1, а позивач з відповідними заявами не звертався. Отже, вважає, що судом першої інстанції не було враховано всіх важливих обставин, що призвело до невірного вирішення справи.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між Харківською міською радою та ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі загальною площею 0,0924 га, який був зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 27.01.2005р. за № 8518/05. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 58-60).

07.04.2006р. між Харківською міською радою та ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі загальною площею 0,0924 га, який був зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в державному реєстрі земель 07.04.2006р. за № 41. (а.с. 62-64).

21.08.2009р. ОСОБА_1, як власником нежитлової будівлі, був укладений договір купівлі - продажу нежитлової будівлі, згідно якого право власності на будівлю перейшло ОСОБА_2. Договір купівлі - продажу в установленому законом порядку посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 1288. (а.с. 79-80).

Право власності на нежитлову будівлю було зареєстровано в КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності № 23743406 від 02.09.2009р. (а.с. 78).

Після набуття права власності на зазначену вище будівлю, гр. ОСОБА_2 було здійснено реконструкцію нежитлової будівлі та переобладнано в індивідуальний житловий будинок без отримання дозволу ДАБК м. Харкова.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.09.2010р. по справі № 2-5063/10 за ОСОБА_2 визнано право власності на самочинно переобладнаний житловий будинок літ. "А-2", по АДРЕСА_1. (а.с. 81-82).

В рішенні Фрунзенського районного суду м. Харкова також зазначено, що ОСОБА_2 є власником нежитлової будівлі літ. "А-2", по АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі - продажу від 21.08.2009р., під експлуатацію якої було відведено земельну ділянку відповідно до договорів оренди земельних ділянок від 27.01.2005р. та 07.04.2006р.

Право власності на житловий будинок було зареєстровано в КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності № 28012746 від 16.11.2010р. (а.с. 83).

У зв`язку з несплатою позивачем грошових зобов`язань, а саме орендної плати за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в м. Харкові, Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області винесені податкові повідомлення-рішення форми "Ф" від 06.05.2011 року №, форми "Ф" від 27.04.2012 року № , форми "Ф" від 27.05.2013 року № , від 19.09.2011 року № 3, від 23.11.2010 року №.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні вказаних податкових повідомлень - рішень діяв не в межах наданих повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України. Так, суд першої інстанції зазначив про безпідставне нарахування орендної плати позивачу за договорами оренди землі, які згідно до вимог ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 31 Закону України "Про оренду землі" припинили свою дію.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що підставою для прийняття податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, слугували висновки відповідача про наявність у позивача обов`язку сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою на підставі укладеного між Харківською міською радою та ОСОБА_1 договору оренди землі від 27.01.2005р. за № 8518/05.

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача хибними, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про плату за землю" від 03.07.1992 №2535-ХІІ (чинного на час виникнення спірних правовідносин) використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про плату за землю" об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

Статтею 206 Земельного кодексу України також визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 14 Закону України "Про систему оподаткування" плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) належить до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до статті 9 Податкового кодексу України (чинного з 01.01.2011) до загальнодержавних податків та зборів, зокрема, належить плата за землю. Зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

У статті 15 Закону України "Про плату за землю" зазначалось, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Колегія суддів зазначає, що питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюється статтями 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці. що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право власності земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекортсувача).

Стаття 141 Земельного кодексу України встановлює, що підставами припинення права користування земельною ділянкою, є, зокрема набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Згідно з ст. 31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі припиняється у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Таким чином, аналізуючи наведені норми законодавства, колегія суддів вважає, що у разі переходу права власності на об'єкти нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, - права власності або право користування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.06.2012р. у справі 36/368-9/63 за позовом ТОВ "НВЦ "ТОР" до Київської міської ради, яка у відповідності до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для врахування судом.

За приписами п. 287.1 та п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011р., власники або землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Таким чином, колегія суддів вказує на те, що до особи, яка набула право власності на нежитлову будівлю, переходить право користування на земельну ділянку, на якій вона розміщена.

Згідно з п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частини) податок на земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

За правилами, встановленими ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Враховуючи викладене та з огляду на норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю" від 05.11.2009р. № 1702-УІ, колегія суддів приходить до висновку, що дія договору оренди землі від 27.01.2005р., укладеного між Харківською міською радою та гр. ОСОБА_1, зареєстрованого у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 27.01.2005р. за № 8518/05, та договору оренди землі від 07.04.2006р., зареєстрованого у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в державному реєстрі земель 07.07.2006р. за № 41, припинена 21.08.2009р. при укладанні договору купівлі - продажу нежитлової будівлі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Отже, колегія суддів вказує на те, що у зв'язку з тим, що фактичне користування земельною ділянкою та зведеною на ній будівлею здійснює її новий власник - ОСОБА_2, на підставі договору купівлі - продажу від 21.08.2009р., правовідносини які виникли між позивачем та Харківською міською радою на підставі договору оренди землі від 27.01.2005р. як і будь-які зобов'язання ОСОБА_1, є припиненими з 21.08.2009р.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зобов'язання щодо сплати орендної плати чи земельного податку згідно до вимог ст. 287 Податкового кодексу України у позивача - ОСОБА_1 відсутні. Такі зобов'язання має нести новий власник нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що до податкового органу не надходило інформації щодо скасування договору оденди землі від 27.01.2005р., укладеного між Харківською міською радою та гр. ОСОБА_1, а позивач з відповідними заявами не звертався, у зв`язку з чим, Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області правомірно винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх компетенції, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів.

Згідно п. 3 Порядку подання органам державної податкової служби інформації про платників податків, об'єкти оподаткування та об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого постановою КМ України від 21.12.2011р. № 1386, органи, що ведуть облік або реєстрацію рухомого і нерухомого майна та інших активів, які є об'єктом оподаткування подають щомісяця до 10 числа органам державної податкової служби інформацію про власників та/або користувачів такого майна та активів, розміщених на відповідній території, а також про нерухоме майно, транспортні засоби, зареєстровані у зазначених органах, та їх власників, у т.ч., Укрдержреєстр - про нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо якого у фізичних осіб виникає або припиняється право власності.

Пунктом 4 Порядку визначено, що територіальні органи Держземагенства подають щомісяця до 10 числа органові ДПС за місцезнаходженням земельної ділянки, а також за запитом зазначеного органу або ДПС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, відповідно до Порядку періодичного подання інформації органам ДПС та отримання інформації зазначеними органам за письмовим запитом, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2010р. № 1245, у т.ч. Держземагенство - про власників, які набули право власності на земельні ділянки на підставі цивільно - правових договорів або свідоцтв про право на спадщину, про землекористувачів відповідно до договорів оренди земельних ділянок державної та комунальної власності, зокрема повне найменування (ПІБ) та місцезнаходження (місце проживання) землевласника або землекористувача, місцезнаходження земельної ділянки, її кадастровий номер, площа відповідно до правовстановлюючих документів і матеріалів інвентаризації та дата реєстрації у державному земельному кадастрі.

Відповідно до п. 9 згаданого Порядку, органи ДПС мають право звернутись до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи ДПС функцій, завдань та документального підтвердження такої інформації.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів вказує на відсутність встановленого у позивача обов`язку надавати податковому органу інформацію щодо скасування договору оренди землі від 27.01.2005 р.

Натомість відповідач мав змогу звернутись до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації, необхідної для виконання покладених на органи ДПС функцій, завдань та документального підтвердження такої інформації, однак вказаної інформації не було витребувано, зокрема, не витребувано інформації щодо особи власника або користувача земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, право власності на нежитлову будівлю, а в послідуючому на переобладнану в житловий будинок, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_2 було зареєстровано в КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності № 23743406 від 02.09.2009р. та Витягом про реєстрацію права власності № 28012746 від 16.11.2010р.

Таким чином, відповідачем було безпідставно не витребувано необхідної інформації щодо правового стану земельної ділянки по АДРЕСА_1, внаслідок чого неправомірно нарахована позивачу орендна плата за користування земельною ділянкою по вказаній адресі, чим порушено права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 у сфері публічно-правових відносин.

У відповідності до п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України власник будівлі (споруди) сплачує земельний податок незалежно від оформлення/реєстрації прав на землю виходячи з даних державного земельного кадастру.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє наведені доводи відповідача та приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є платником земельного податку, оскільки не є користувачем земельної ділянки, тому до нього не можуть бути застосовані вищевказані штрафні санкції, а відтак нарахування відповідачем податкових зобов'язань спірними рішеннями, є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень форми "Ф" від 06.05.2011 року №, форми "Ф" від 27.04.2012 року № , форми "Ф" від 27.05.2013 року № , від 19.09.2011 року № 3, від 23.11.2010 року №, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову, відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, належним чином не довів.

Разом з тим, колегія суддів вказує на обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2014р. по справі № 820/6335/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Спаскін О.А.