Справа № 804/18821/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Тулянцевої І.В.,
при секретарі Ломідзе Д.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпродзержинський лакофарбовий завод «Спектр» до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про визнання відсутності компетентності, зобов'язання вчинити певні дії, -
14.11.14 року Товариство з додатковою відповідальністю «Дніпродзержинський лакофарбовий завод «Спектр» (далі - позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в якому просить:
- встановити відсутність повноважень Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області для донарахування додаткової суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за попередній період (2004-2014 роки) у сумі 140049,05 грн.;
- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкликати повідомлення № 259 та Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по пенсіонерах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за попередній період (2004-2014 роки).
Ухвалою суду від 8 грудня 2014 року у якості співвідповідача по справі залучено Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Позивач у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив позов задовольнити із викладених у ньому підстав (а.с. 76).
Відповідач 1 - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області проти позову заперечував, подав до суду письмові заперечення, які залучені до матеріалів справи (а.с. 62-63), згідно яких, УПФУ вважає, що Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по пенсіонерам ОСОБА_1 і ОСОБА_2 були сформовані УПФУ в Баглійському районі м. Дніпродзержинська і направлені до відповідача, оскільки підприємство, яке повинно відшкодовувати витрати знаходиться на обліку в УПФУ у Дніпровському районі м. Дніпродзержинська. У зв'язку із чим, вважають, що вимоги щодо відсутності компетенції щодо складання Розрахунків на відшкодування витрат по виплаті та доставці пільгових пенсій повинні бути адресовані УПФУ в Баглійському районі м. Дніпроджержинська. Стосовно вимог позивача щодо відкликання повідомлення № 259 від 10.10.2014 року, вважають, що повідомлення не являється рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 КАС України і носить інформаційно - роз'яснювальний характер, і підстави для його відкликання відсутні. За наведених обставин просять у задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача (а.с. 64).
Відповідач 2 - Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області проти позову заперечував, подав до суду письмові заперечення, які залучені до матеріалів справи (а.с. 77) та з яких свідчить, що УПФУ правомірно були донараховані суми відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по пенсіонерах ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за 2004-2014 роки в розмірі 140112,32 грн., у зв'язку із чим, підстави для задоволення позову відсутні.
Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача (а.с. 75).
У відповідності до норм ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи та матеріали, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Крім того, позивачем були отримані Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за 2006 - 2014 роки по пенсіонерах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за попередній період (2004-2013 роки) (а.с. 8-16), згідно з якими доплати за попередній період по вказаним пенсіонерам складають 128554,43 грн., складені УПФУ у Баглійському районі м. Дніпродзержинська.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних рішень на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
В розумінні вимог частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємство відноситься до платників відшкодування фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Спірні правовідносини між сторонами по даній справі регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 із змінами та доповненнями (далі - Інструкція).
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року (вступив в дію з 01.01.1992 року) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах з шкідливими і тяжкими умовами праці по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України за результати атестації робочих місць.
Категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, визначені ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.
Зокрема, відповідно до п. «а» ст. 13 передбачається, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів Україні і за результатами атестації робочих місць; а відповідно до п. «б» п. 2 ст. 13 право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, передбачених списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць.
З 01.04.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003р. № 1058-ІV (у подальшому -Закон № 1058), пунктом 2 Прикінцевих положень якого передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно пункту першого статті першої Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Відповідно до абзацу четвертого пункту першого статті другої цього Закону для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
У відповідності до статті 3 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України.
Абзацом другим пункту першого статті четвертої цього Закону встановлена ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.
До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.
За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Згідно з п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 19.12.2003 р. № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за № 64/8663 (далі - Інструкція), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
За приписами пункту 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Згідно вимог пункту 6.4 Інструкції такий розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Пунктом 6.5 Інструкції передбачено, що розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.
У відповідності до п. 6.8 Інструкції, підприємства щомісяця до 25 числа вносять до пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Інструкції № 21-1, у Пенсійного фонду відсутні підстави для донарахування додаткової суми відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за попередній період, оскільки така можливість передбачена лише на поточний рік або по новопризначених пенсіях.
Як свідчить з матеріалів справи та не заперечувалось відповідачами, в оскаржуваних Розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2006-2014 роки, якими нараховані суми доплат по пенсіонерам ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у сумі 128554,43 грн. (а.с. 8-16), додаткові суми були донараховані за період з 2004 по 2014 роки, що свідчить про неправомірність дій УПФУ в Баглійському районі м. Дніпродзержинська при їх складенні.
Разом з тим, суд зазначає, що наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб'єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї акт, що оскаржується, в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.
Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.12.2006 року.
Як свідчить із прохальної частини позову, позивач просить зобов'язати УПФУ у Дніпровському районі м. Дніпродзержинська відкликати повідомлення № 259 та Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по пенсіонераї ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за попередній період (2004-2014 роки).
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Оскільки, Розрахунки про фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за 2006-2014 роки, якими нараховані суми доплат по пенсіонерам ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у сумі 128554,43 грн. є протиправними, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог позивача з метою повного захисту прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах та скасувати їх.
В даному випадку згідно розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по пенсіонеру ОСОБА_2 за січень-серпень 2014 року є такими, що відповідають вимогам закону.
Що стосується позовних вимог щодо зобов'язань відкликати повідомлення УПФУ в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська № 259 від 10.10.2014 року, яким керівника підприємства було повідомлено про необхідність сплати суми зобов'язань по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (по списку № 1), суд зазначає, що вказане повідомлення носить інформаційно - роз'яснювальний характер і не несе за собою обов'язку підприємства здійснити відшкодування фактичних витрат УПФУ на виплату і доставку пільгових пенсій.
Як було зазначено вище, обов'язок по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій виникає у підприємства на підставі Розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що у розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України є рішенням суб'єкту владних повноважень, яке може бути оскаржено платником.
Оскільки, судом здійснено захист прав і інтересів позивача шляхом скасування протиправно винесених рішень - Розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2006-2014 роки, якими нараховані суми доплат по пенсіонерам ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у сумі 128554,43 грн., відсутні підстави для задоволення позову в частині зобов'язань УПФУ в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська відкликати повідомлення № 259 від 10.10.2014 року.
Щодо позовних вимог позивача в частині встановлення відсутності повноважень Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області для донарахування додаткової суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за попередній період (2004-2014 роки) у сумі 140049,05 грн., суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданнями адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно п.6 ч. 3 ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про: встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.
Зазначена норма кореспондує з п.3 ч. 1 ст. 17 КАС України, відповідно до якої, до компетенції адміністративних судів відносяться спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання адміністративних договорів.
Із системного аналізу зазначених норм вбачається, що такий спосіб захисту порушених прав, свобод чи інтересів як визнання наявності чи відсутності компетенції, можливий у спорах між суб'єктами владних повноважень.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт приздійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Позивач не являється суб'єктом владних повноважень в розумінні п.7 ч. 1 ст. 3 КАС України та його вимога про встановлення відсутності компетенції УПФУ у Дніпровському районі м. Дніпродзержинська щодо включення до Розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на 2006-2014 роки сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за попередній період (2004-2014 роки) по пенсіонерам ОСОБА_1 і ОСОБА_2, не пов'язана з вимогою щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В ході розгляду справи відповідачем 2 не було доведено правомірність винесення оскаржуваних Розрахунків, у зв'язку із чим, позовні вимоги в частині їх скасування підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням вимог ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпродзержинський лакофарбовий завод «Спектр» до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про визнання відсутності компетентності, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по пенсіонерах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за попередній період (2006-2014 роки) в частині визначення зобов'язань за 2004-2013 роки у розмірі 128554,43 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева