Справа № 820/18227/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 р.Справа № 820/18227/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін: позивача - ОСОБА_1, першого відповідача та третьої особи - Блудової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. по справі № 820/18227/14

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області , Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області , Ленінського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області третя особа Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області Дмитрієв А.А.

про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідачів, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі по тексту - ГУ МВС України в Харківській області, перший відповідач), Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Ленінського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, третя особа Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області Дмитрієв А.А., в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області №260 від 19.05.2014 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності - звільнення з ОВС;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області №175 о/с від 11.06.2014 року в частині звільнення ОСОБА_1 з ОВС в запас Збройних сил України;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (61002 м. Харків, вул. Раднаркомівська 5) поновити на посаді міліціонера ОПіО (обслуговуючого персоналу і охорони) Ленінського РВ ХМУ ГУВС України в Харківській області;

- зобов'язати Ленінський районний відділ Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області виконати вимоги п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ УРСР від 29.07.1991р. №114, а саме виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Представником Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області через канцелярію суду було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строків звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 11.06.2014 р. відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту дисциплінарний наказ відносно позивача був виконаний шляхом видання наказу за № 175 о/с, яким його звільнено з органів внутрішніх справ згідно з п. 63 «Є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України - за порушення дисципліни. Цього ж числа ОСОБА_1 отримав всі документи, необхідні до видачі при звільненні, у тому числі витяг з наказу та трудову книжку, про що особисто склав розписку, та оскільки позивач звернувся до адміністративного суду із заявленим позовом лише 05.11.2014 р., встановлений нормами частини 3 статті 99 КАС України місячний строк для звернення він пропустив, клопотання про визнання причин пропуску цього строку належним чином не обґрунтував, ці обставини є достатньою підставою для залишення адміністративного позову без розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. по справі № 820/18227/14 задоволено клопотання представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про залишення адміністративного позову без розгляду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Ленінського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, третя особа Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області Дмитрієв А.А. про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення суми залишено без розгляду на підставі ст.ст.99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз'яснено позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду, подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. по справі № 820/18227/14 про залишення адміністративного позову без розгляду та направити справу для продовження розгляду по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що тільки після отримання 15 жовтня 2014 року листа Прокуратури Харківської області за вих. № 15/1-355-14, який було адресовано на ім'я ОСОБА_1, позивач дізнався про порушення своїх прав при притягненні його до дисциплінарної відповідальності та подальшому звільненні з органів внутрішніх справ, що не було взято до уваги судом першої інстанції, та призвело до неправильного вирішення питання про дотримання строку звернення до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених в останній, та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

Представник першого відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечувала, просила суд апеляційної інстанції залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники другого, третього відповідачів в судове засідання не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неприбуття суду не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника першого відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 було звільнено зі служби в органах МВС України 11.06.2014 року наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 11.06.2014 року №175 о/с.

Підставою для винесення вказаного наказу слугував наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області №260 від 19.05.2014 року.

Матеріалами справи підтверджено, що у день звільнення позивача, 11.06.2014 року ОСОБА_1 отримав у відповідача трудову книжку та витяг із наказу ГУМВС України в Харківській області, що підтверджується розпискою, складеною власноруч ОСОБА_1, а також не заперечується позивачем по справі (а.с.52).

Отже, позивач, станом на 11.06.2014 року був обізнаний в установлений законом спосіб про існування оскаржуваного наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області №175 о/с від 11.06.2014 року та мав можливість своєчасно звернутися до суду з позовом про скасування наказів ГУ МВС України в Харківській області №260 від 19.05.2014 року та №175 о/с від 11.06.2014 року, зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області поновити на посаді міліціонера ОПіО Ленінського РВ ХМУ ГУВС України в Харківській області ОСОБА_1 та зобов'язання Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області виконати вимоги п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ УРСР від 29.07.1991р. №114.

Тобто, про порушення своїх прав позивач дізнався саме не пізніше 11.06.2014 року, в той час позовна заява подана позивачем до Харківського окружного адміністративного суду лише 05.11.2014 року (відповідно до відбитку штемпеля на позовній заяві), тобто з пропуском передбаченого ч.3 ст. 99 КАС України місячного строку, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Задовольняючи клопотання представника ГУМВС України в Харківській області про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду з даним позовом суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

За висновком суду першої інстанції позивачем не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду, а судом не знайдено підстав для поновлення цього строку, що зумовило застосування судом наслідків пропущення строку звернення до суду, визначених ст.100 КАС України, та відповідно залишення адміністративного позову без розгляду.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції, зважаючи на такі обставини.

Колегія суддів зазначає, що відносини щодо проходження служби в органах внутрішніх справ, і всі питання щодо звільнення (поновлення на службі) підлягають вирішенню відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991р. № 114 (далі по тексту - Положення №114).

Виходячи зі змісту положень пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України під публічною службою слід розуміти діяльність на державних політичних посадах, професійну діяльність суддів, прокурорів, військову службу, альтернативну (невійськову) службу, дипломатичну службу, іншу державну службу, службу в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що спірні правовідносини склалися між сторонами внаслідок звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ України, отже спір по даній справі виник з приводу проходження позивачем публічної служби.

У відповідності до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із нормою частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається зі змісту наказів ГУ МВС України в Харківській області №260 від 19.05.2014 року та №175 о/с від 11.06.2014 року, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил України, про що ОСОБА_1 було повідомлено в установлений законом спосіб під розписку 11.06.2014 року та не заперечується останнім.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення та про звільнення з органів внутрішніх справ України, та як наслідок, порушення свого права, як стверджує позивач, ОСОБА_1 був обізнаний, починаючи з дня отримання всіх документів, необхідних до видачі при звільненні, у тому числі витягів зі спірних наказів та трудової книжки, відповідно 11.06.2014 року (а.с.52).

Посилання апелянта на лист прокуратури Харківської області від 10.10.2014 р. №15/1-355-14, із якого вбачається відсутність в його діях ознак складу злочину, не спростовує факту його обізнаності в червні 2014 року про порушення свого права у правовідносинах з проходження ним публічної служби, а тому не може бути підставою, яка б свідчила про поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

З огляду на вищенаведене, та беручи до уваги встановлені фактичні обставини у справі, з 11.06.2014 року у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи, що саме частиною 3 ст.99 КАС України встановлено спеціальний строк звернення до суду у правовідносинах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби і становить цей строк - 1 місяць з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та беручи до уваги дату звернення до суду з даним позовом (05.11.2014р.), колегія суддів підтверджує висновок суду першої інстанції про пропущення позивачем місячного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч.4 ст.11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Однак позивачем до суду ані першої, ані апеляційної інстанції не було надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Крім того, позивач наполягає на тому, що строк звернення до суду він не пропустив.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ст.100 КАС України).

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Оскільки, позивачем до судів першої та апеляційної інстанції не надано доказів поважності пропуску строку для звернення до суду з вищевказаним позовом, а колегією суддів апеляційного суду не знайдено підстав для поновлення такого строку, вимоги апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду, є правомірним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Отже, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи, правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. по справі № 820/18227/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 26.01.2015 р.