Справа № 275/390/14-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко В.К.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"02" лютого 2015 р. Справа № 275/390/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від "29" грудня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Житомирземпроект" про бездіяльність судового експерта та скасування висновку судово-будівельної експертизи ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Житомирземпроект" про бездіяльність судового експерта ТОВ "Підприємство " Житомирземпроект" та скасування висновку № 190/13 судово- будівельної експертизи від 30 липня 2013 року, призначеної на підставі ухвали Брусилівського районного суду від 01 квітня 2013 року у справі № 605/1056/2012 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про витребування майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

На обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначала, що експертним дослідженням не вирішені постановлені судом питання, що позбавило суд прийняти законне та обґрунтоване рішення, а спір між сторонами у справі не вирішений.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2014 року провадження у справі закрито на підставі п.1ч.1 ст.157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з постановленою судом першої інстанції ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказану ухвалу та постановити нове рішення по суті вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач, в особі експерта установи, приймаючи участь у розгляді справи судом, прирівнюється до публічної особи, а відтак, вказаний спір є публічно-правовим та має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про його дату, час та місце, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення повісток, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України його неприбуття не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, а усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду цієї справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга є безпідставною і не підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що спір виник у зв'язку з складанням відповідачем висновку експерта при розгляді цивільної справи, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що вказаний позов не є адміністративним, оскільки відповідачем при складанні висновку здійснювалися не владні повноваження, а складався уповноваженою особою на виконання вимог суду і проведений за їх відповідним рішенням з метою отримання відповіді на поставленні питання, що виникли під час розгляду цивільного позову.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів , які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.

Основи діяльності судового експерта, його участь у судовому процесі прописані у відповідних статтях Кримінально-процесуального, Господарського процесуального та Цивільного процесуального кодексів. Ну а більш детально наші права і обов'язки, сама технологія судової експертизи виписані у спеціальній Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яку було затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 р.

Згідно із ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 144 ЦПК України встановлено, що експертиза призначається ухвалою суду.

Відповідно до приписів ст.57 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, що діяла на час розгляду цивільної справи) (далі ЦПК України) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 66 ЦПК України визначено, що висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом

Отже, сам по собі висновок в розумінні ЦПК України є доказом у цивільній справі. Питання щодо правильності складання висновку експерта в цивільній справі, належить розглядати в порядку, визначеному ЦПК України.

Тобто, питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі і самому висновку експерта здійснюється під час розгляду цивільної справи.

Таким чином, дії експертів при проведенні судової експертизи не є управлінськими за своєю суттю і такі дії, а також висновки експертів не можуть перевірятися за межами передбаченого процесуального контролю, оскільки це є втручанням у проведення судової експертизи в межах розгляду судової справи та посяганням на незалежність експертів при проведенні судової експертизи.

Суб'єкт владних повноважень, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, ознакою суб'єкта владних повноважень, як сторони в адміністративному процесі, є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій у правовідносинах, щодо яких виник спір.

Отже, з урахуванням викладеного, висновок експерта зроблений на виконання ухвали суду, що постановлена при розгляді цивільної справи є доказом у цій справі, та не є тим рішенням суб'єкта владних повноважень, який би породжував певні правові наслідки, був спрямований на регулювання тих чи інших відносин та, відповідно, міг бути предметом розгляду у іншій справі за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Тобто, оскаржуваний позивачем, висновок експерта не є рішенням суб"єкта владних повноважень в розумінні КАС України.

Висновок експерта, за своєю правовою природою, є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача з визначених питань та не є актом державного чи іншого органу, обов»язковим для виконання, такий акт не є актом в розумінні КАС України, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів зазначає, що висновок судового експерта не призводить до змін правового статусу сторін, не породжує для сторін прав та обов'язків, не порушує існуючих прав чи обов'язків сторін, а є лише висновком спеціаліста (фахівця) у певній галузі знань. Отже, діяльність експерта під час проведення експертизи та підготовки висновків за її результатами не є управлінською діяльністю, а висновок, відповідно, актом управлінської діяльності, а відтак не може оскаржуватись у суді за такими ознаками.

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що судовий експерт не є суб"єктом владних повноважень, у розумінні Кодексу адміністративно судочинства України, а даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про закриття провадження в справі на підставі ст.157 КАС України, оскільки останню не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а слід розглядати за правилами ЦПК України.

Одночасно суд апеляційної інстанції звертає увагу і на те, що висновок суду першої інстанції про право позивача на звернення до суду з цим позовом в порядку цивільного судочинства стосується лише випадку, коли позовні вимоги стосуються виконання експертом умов договору про проведення експертизи ( невиконання умов договору, неякісне виконання, заподіяння збитків тощо).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об"єктивно і всебічно з"ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від "29" грудня 2014 р. - без змін .

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,03058

3- відповідачу: Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Житомирземпроект" майдан Премоги,5/1,Житомир,10014

4- представнику позивача: ОСОБА_5, АДРЕСА_2, 01001 - ,