Справа № 804/9723/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2014 р. Справа № 804/9723/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 4908, 68 грн.,-
11 липня 2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2, в якому позивач просить стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 податковий борг в сумі 4908,68 грн., з яких єдиний податок з фізичних осіб в розмірі 3808,96 грн., податок з доходів фізичних осіб в розмірі 1099,72 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач перебуває на податковому обліку в Верхньодніпровській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та на момент звернення до суду має заборгованість перед бюджетом в сумі 4908, 68 грн., з яких по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 3808, 96 грн., по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1099,72 грн., що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2014 відкрито провадження по справі № 804/9723/14 та призначено до розгляду на 07.08.2014 о 14:45.
Позивач, належним чином повідомлений судом про розгляд справи, що підтверджується факсограмою про направлення позивачу ухвали та судової повістки у цій справі 04.08.2014, у судове засідання 07.08.2014 не з'явився. Позивач 07.08.2014 засобами факсимільного зв'язку надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника позивача, позовну заяву підтримав в повному обсязі.
Відповідач, належним чином повідомлений судом про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відповідачу ухвали та судової повістки у цій справі 22.07.2014, у судове засідання 07.08.2014 не з'явився. Про причини неявки відповідач не повідомив, жодних заперечень, доказів, заяв чи клопотань по справі до суду не надав.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п. є) ч. 176.1 ст.176 ПК України, платники податку зобов'язані подавати податкову декларацію за результатами податкового (звітного) року у строки, передбачені цим Кодексом для платників податку на доходи фізичних осіб, якщо протягом такого податкового (звітного) року оподатковувані доходи нараховувалися (виплачувалися, надавалися) у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, платнику податку у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами одночасно двома або більше податковими агентами і при цьому загальна річна сума таких оподатковуваних доходів перевищує сто двадцять розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.
Як встановлено судом, що підтверджується матеріалами справи, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було подано до контролюючого органу податкові декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік та 3 квартал 2013 року, в яких визначено суму загального оподаткованого доходу, отриманого від провадження господарської діяльності та суму, що підлягає сплаті до бюджету.
Відповідно до розрахунку нарахованих сум по податку на доходи фізичних осіб ФОП ОСОБА_2 станом на 04.11.2013 по рахунку відповідача рахувалась переплата у розмірі 0,16 грн., авансовий платіж нарахований самостійно платником склав 7,96 грн., сума податку, яка підлягає сплаті до бюджету нарахована платником самостійно склала 1091,92 грн.
Отже відповідачем було самостійно нараховано, проте не сплачено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1099,72 грн.
Окрім того, відповідно до п. 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України (далі - ПК України) фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
На підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 13.09.2013 відповідачем обрана 3 група платників єдиного податку та ставка такого податку у розмірі 5 відсотків від мінімальної заробітної плати, починаючи з 01.10.2013 року.
17.09.2013 відповідачем отримано свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_2.
Згідно п. 295.3 ст. 295 ПК України платники єдиного податку третьої - шостої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
Як встановлено судом, відповідно до податкової декларації з єдиного податку за 2013 рік фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 були нараховані авансові внески по єдиному податку, з яких не сплачено 3248,96 грн. та відповідно до податкової декларації за 1 квартал 2014 року були нараховані авансові внески по єдиному податку, з яких не сплачено 560 грн. Таким чином, загальна сума єдиного податку, яка була самостійно нарахована відповідачем, проте добровільно не сплачена склала 3808,96 грн.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пп. 16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до вимог ст. 36 Податкового Кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим Кодексом України, законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 56.11 статті 56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.
Згідно із пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
В контексті вищенаведених норм, грошове зобов'язання відповідача у сумі 4908, 68 грн., з яких податок з доходів фізичних осіб - 1099,72 грн., єдиний податок з фізичних осіб - 3808, 96 грн., вважається податковим боргом.
У відповідності до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
30.05.2014 позивачем, з метою вжиття заходів погашення податкового боргу відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України, відповідачу було направлено поштою податкове повідомлення (вимогу) № 3175/10/04-16-171-01-18 від 23.05.2014, з питань погашення податкового боргу по єдиному податку в сумі 3808,96 грн., яку було отримано відповідачем 31.05.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням, копія якого міститься в матеріалах справи.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На час подання адміністративного позову кошти на погашення податкового боргу відповідачем не сплачені, скасування податкового боргу не відбулося.
З наведеного вбачається, що позивачем вжиті усі заходи для забезпечення сплати відповідачем податкових зобов'язань, однак добровільного погашення останнім податкового боргу не відбулося.
Відповідно до п 87.1, п. 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України, орган стягнення вертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені відповідними доказами та підлягають задоволенню.
Враховуючи наведене та беручи до уваги, що відповідач заперечень проти позову та доказів про сплату податкового боргу в розмірі 4908, 68 грн. не надав, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 4908, 68 грн., з яких по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 3808, 96 грн., по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1099,72 грн. є обґрунтованою, відповідає дійсним обставинам та матеріалам справи, внаслідок чого підлягає задоволенню.
Судові витрати, відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 94, 122, 128, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 4908, 68 грн. задовольнити повністю.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації проживання - АДРЕСА_1, - податковий борг в сумі 4908 (чотири тисячі дев'ятсот вісім) грн. 68 коп., які підлягають зарахуванню на бюджетні реквізити:
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Царікова