Справа № 2а-8109/10/2070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року м. Київ К/9991/15671/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Харкова

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2011

у справі №2-а-8109/10/2070

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Харкова

третя особа Головне управління Державного казначейства України в Харківській області

про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2010, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2011 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2010 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконною бездіяльність Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Харкова щодо ненадання органу Державного казначейства України висновку про суму надмірно сплаченого у 2008 році платником податку ОСОБА_2 податку з доходів фізичних осіб . Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Орджонікідзевському районі м.Харкова подати до органу Державного казначейства України висновок про суму надмірно сплаченого у 2008 році платником податку ОСОБА_2 податку з доходів фізичних осіб у розмірі 1665,37 грн.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Пунктом 1.16 ст. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-ІV визначено, що податковий кредит - це сума (вартість) витрат, понесених платником податку резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року (крім витрат на сплату податку на додану вартість та акцизного збору), на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із пп. 5.1.1. п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", платник податку має право на податковий кредит по результатам звітного року.

Відповідно до пп. 5.1.2 п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", підстави для нарахування податкового кредиту із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації.

Пунктом 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вищезазначеного Закону встановлено, що до складу податкового кредиту включаються фактично понесені витрати, підтверджені платником податку документально, а саме: фіскальним або товарним чеком, касовим ордером, товарною накладною, іншими розрахунковими документами або договором, які ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) та визначають суму таких витрат.

При цьому, згідно п. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону, зазначені у п.п. 5.2.1 цього пункту документи не надсилаються податковому органу, але підлягають зберіганню платником податку протягом строку, достатнього для проведення податковим органом податкової перевірки стосовно нарахування такого податкового кредиту.

Пунктом 5.3. ст. 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлений перелік витрат, дозволених до включення до складу податкового кредиту.

Згідно підп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного року частину суми процентів за іпотечним кредитом, сплачених платником податку, яка розраховується за правилами, визначеними згідно із статтею10 цього Закону.

Згідно приписів статті 10 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», платник податку - резидент має право включити до складу податкового кредиту частину суми процентів за іпотечним житловим кредитом, фактично сплачених протягом звітного податкового року. Таке право виникає у разі, якщо за рахунок такого іпотечного житлового кредиту будується чи придбається житловий будинок (квартира, кімната), визначений таким платником податку як основне місце його проживання.

Право на включення до складу податкового кредиту частини суми процентів, фактично сплаченої за іпотечним житловим кредитом (підп. 10.7.1 ст. 10 Закону), надається одному з членів подружжя, у спільній частковій або спільній сумісній власності якого знаходиться об'єкт іпотеки. При цьому кредитна угода має бути підписаною обома членами такого подружжя або одним з членів подружжя за наявності нотаріально завіреної довіреності іншого члена подружжя на таке підписання. Якщо таке подружжя розлучається, то право на включення до складу податкового кредиту частини суми процентів, фактично сплаченої за іпотечним житловим кредитом, має платник податку, у власності якого залишається за домовленістю сторін або за рішенням суду такий об'єкт іпотеки.

Якщо внаслідок розлучення об'єкт іпотеки поділяється між колишніми членами подружжя, то правом на включення до складу податкового кредиту частини суми процентів за іпотечним житловим кредитом мають обидва колишніх члени подружжя відповідно до розподіленого між ними обов'язку з погашення суми такого кредиту та процентів за ним, якщо такий розподіл дозволено кредитним іпотечним договором.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є одним з членів подружжя, у спільній власності якого знаходиться об'єкт іпотеки. Подружжя вирішує питання щодо розлучення.

Позивачем 28.12.2009 подано до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Харкова податкову Декларацію про майновий стан і доходи за 2008 рік з метою отримання відшкодування з бюджету сплаченого податку з доходів фізичних осіб у сумі 1665,37 грн. у зв'язку із нарахуванням податкового кредиту, внаслідок сплати частини відсотків за іпотечним кредитом у сумі 20680,58 грн. згідно квитанцій №324-44 від 10.01.2008 та №329-55 від 12.11.2008

Згідно з п. 18.8 ст.18 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» сума коштів, яка підлягає поверненню платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, визначену у декларації, протягом 60 календарних днів від дня отримання такої декларації.

Відповідачем не спростовано, що при подачі позивачем 28.12.2009 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2008 рік з метою отримання відшкодування з бюджету сплаченого податку з доходів фізичних осіб у сумі 1665,37 грн., у зв'язку з нарахуванням податкового кредиту, до декларації було додано перелік сум витрат, що включаються до податкового кредиту; розрахунок суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податків; копії кредитного договору, квитанцій про сплату відсотків за користування кредитом за 2008 рік. Доказів, що контролюючим органом було зобов?язано позивача надати необхідні документи для підтвердження права на податковий кредит, чи прийняття рішення про відмову у нарахуванні податкового кредиту відповідачем не надано.

Вищенаведеним спростовуються доводи податкового органу, які наведені ним в касаційній скарзі, як підставу для скасування рішення суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд апеляційної інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права та постановив обґрунтоване рішення, що повно відображає обставини, які мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для його скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Харкова відхилити, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун