Справа № П/811/1829/14
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П/811/1829/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2015 року

справа № П/811/1829/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2014 року у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Державне підприємство «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з’явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому у відповідності до положення ст. 41 КАС України фіксування судового процесу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої постанови, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ДП «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

ДП «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву країни в 2013-2014 роках мало заборгованість по єдиному внеску, яку сплачувало частково.

З 01.01.2013 року по 31.12.2013 року позивачем сплачено боргу по єдиному внеску в сумі 285490,97 грн., з 01.01.2014 по 20.03.2014 року сплачено боргу з єдиного внеску в сумі 190260,26грн.

Позивачем до Кіровоградської ОДПІ подано «Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, ютового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів»:

- за травень 2013 року від 20.06.2013 року, по терміну нарахування 20.06.2013 року відповідно з яким нараховано даного внеску в сумі 189988,73 грн.;

- за червень 2013 року від 22.07.2013 року відповідно з яким нараховано внеску в сумі 113239,85грн. по строку сплати 22.07.2013р.;

- за липень 2013 року від 20.08.201З року відповідно з сим підприємством нараховано єдиного внеску в сумі 129172,02 грн. по строку сплати 20.08.2013 року.

ДП «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» за період з 21.06.2013 року по 04.02.2014 року заробітна плата виплачувалася частинами та відповідно до зазначених виплат частково сплачувався єдиний внесок до на рахунки органів доходів і зборів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилається на наступне.

Законом України від 04.07.2013 №406-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування покладено на Міністерство доходів і зборів України та відповідно внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкові державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011 року, зі змінами та доповненнями.

Вищезазначеним Законом визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно ст.4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців),у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 даного Закону платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Стаття 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» визначає порядок обчислення та сплати страхового внеску. В частині 8 статті 9 Закону встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи», єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Положенням п.6 ч.1 ст.1 зазначеного Закону визначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені Законом є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Отже, у разі виплати заробітної плати протягом звітного періоду, за який вона нарахована, одночасно із виплатою цих сум, у пропорційних розмірах платником сплачуються авансові платежі. Решту несплачених сум страхових внесків, нарахованих за звітний період, платник зобов’язаний перерахувати на рахунок органу доходів і зборів до 20 числа місяця, наступного за звітним. Фінансовий стан платника страхових внесків (наприклад, відсутність коштів на виплату заробітної плати) не звільняє його від сплати недоїмки, нарахування пені та застосування фінансових санкцій.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що погашення страхувальником недоїмки пропорційно до виплат сум заборгованості по заробітній платі не звільняє його від нарахування пені та застосування фінансових санкцій.

Згідно з п.2 ч.2 ст.25 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи», орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, яким керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Зокрема, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно того, що позивач не довів та не надав доказів суду про те, що відповідач діяв не в межах та не у спосіб передбачений чинним законодавством України.

З огляду на встановлене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Кіровоградській області правомірно застосовано до Державного підприємства «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України штрафні санкції, згідно оскарженого рішення.

За таких обставин, суд вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2014 року – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко