Справа № 2а-3784/10/0870
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2010-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2010 року Справа № 2а-3784/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Татаринова Д.В.

при секретарі Сандига В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

позову: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до: Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя, м. Запоріжжя

про: визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень та визнання дій протиправними,-

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2010 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі ФОП ОСОБА_1 або позивач) до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя (надалі ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя або відповідач), в якому позивач просить суд визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення №/0/87 від 08 лютого 2010 року та №/0/86 від 08 лютого 2010 року прийняті відповідачем; визнати протиправними дії відповідача щодо винесення першої податкової вимоги №1/46 від 25 лютого 2010 року та другої податкової вимоги №2/174 від 01 квітня 2010 року та застосування до активів позивача права податкової застави.

Ухвалою суду від 25 червня 2010 року відкрито провадження в адміністративній справі № 2а-3784/10/0870 та призначено до судового розгляду на 18 серпня 2010 року.

Ухвалою суду від 18 серпня 2010 року за письмовим клопотанням представника відповідача, для надання додаткових доказів, розгляд справи зупинявся до 08 вересня 2010 року. 08 вересня 2010 року провадження по справі поновлено про що винесено відповідну ухвалу.

У зв'язку з неявкою у судове засідання 08 вересня 2010 року представника відповідача, на підставі ст. 128 КАС України, розгляд справи відкладався до 15 вересня 2010 року.

Позивач у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечує у повному обсязі.

Відповідно до ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст.41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись приписами статей 41, 122 КАС України суд розглянув справу на підставі наявних доказів, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У позовній заяві позивач зазначає, що працівниками ДПІ у Заводському районі проведено перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства та 27 січня 2010 року складено акт перевірки № 34/1702/101.

Під час проведення перевірки, відповідачем зроблено висновок про порушення Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті ДПІ у Заводському районі прийняті податкове повідомлення-рішення № /0/87 та № /0/86 від 08 лютого 2010 року, яким позивачу нараховано суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 72 404, 00 грн. основного платежу та 36 328, 50 грн. штрафні санкції.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивач вважає такими, що суперечать вимогам чинного законодавства та просить їх скасувати з огляду на наступне:

Відповідно до п. п 2.3.1. п. 2.3. ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операції з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість). Позивач вважає, що не порушив цю норму, оскільки перевіркою не встановлено за який саме період відбулося перевищення.

А саме, відповідно до п. 1.7. «Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами», затвердженого Наказом: Державної податкової адміністрації за № 326 від 11 червня 2004 року факти виявлених порушень податкового та валютного законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані за обліком та підтверджують наявність зазначених фактів.

Але в Акті перевірки не міститься чітких посилань на первинні документи, за якими були встановлені порушення податкового законодавства. Крім того, в Акті перевірки були допущені помилки щодо визначення розміру податку на додану вартість, а саме: вказано суму, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 60 335, 00 грн.

Також, позивачка вказує, що застосування до неї штрафних санкцій за не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за період з вересня 2008 року по вересень 2009 року незаконне, оскільки в цей період вона не була зареєстрована як платник податку на додану вартість та відповідно не мала обов'язку подавати таку звітність.

Крім того, посилаючись на ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», якою встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення позивачка зазначає, що нею був дотриман строк звернення до адміністративного суду та позовну заяву залишено судом без розгляду у зв'язку з неявкою позивача.

Але, всупереч Закону «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» відповідачем винесено першу та другу податкові вимоги, якими до позивача застосоване право податкової застави.

На підставі викладеного, позивачка просить скасувати податкові повідомлення-рішення винесені ДПІ у Заводському районі та визнати дії останньої при винесені першої та другої податкової вимоги та застосування до активів ФОП ОСОБА_1 податкової застави протиправними.

Відповідач проти позову заперечив, з підстав викладених у письмових запереченнях.

Зокрема, зазначив, що перевірка проведена відповідно норм чинного законодавства.

Також зазначив, що в ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за 2008 рік, згідно звітів використання реєстраторів розрахункових операцій, отримала валовий дохід у сумі - 334318,30 грн. Перевищення сум валового доходу понад 300 000 грн. за останні дванадцять календарних місяців відбулось у серпні 2008 року та складає 300 432,82 грн.

Також, позивачкою не надано податкових декларацій з податку на додану вартість за період з вересня 2008 року по вересень 2009 року, що є порушенням п. 4.1 ст. 4 Закону України ««Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Крім того, відповідач вказав, що фахівцем, який здійснював планову документальну перевірку самостійно виявлено та виправлено помилки, припущені при складанні акту перевірки, а саме: в пункті 3.2 Акту перевірки замість пп.17.1.3 п. 17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» помилково вказано пп. 17.1.2 п.17.1 ст.17 вказаного Закону та при визначенні загальних сум податкових зобов'язань по податку на додану вартість, що підлягають сплаті до бюджету замість суми - 72 404 грн. в Акті перевірки помилково вказано суму - 60335 грн.

Також, відповідач вказує, що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у пункті «б» пп4.2.2 п 4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетом і державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21 грудня 2000 року, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору ( обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати. Тобто, штрафні санкції до ФОП ОСОБА_1 застосовані у порядку встановленому діючим законодавством.

До того ж, відповідач зазначає, що первинна скарга на податкові повідомлення - рішення протягом десяти календарних днів від дня отримання ФОП ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень до ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя по строку 22 лютого 2010 року не надходила.

Таким чином, у зв'язку з тим, що в картках особових рахунків платника податків ОСОБА_1, станом на 22 лютого 2010 року, обліковувався податковий борг по основному платежу в сумі 72404,0 грн., штрафні санкції в сумі 36328,50 грн., які виникли відповідно до акту перевірки, згідно з актом перевірки була сформована та надіслана перша податкова вимога № 1/46 від 25 лютого 2010 року та друга податкова вимога №2/174 від 01 квітня 2010 року та застосування до активів позивача права податкової застави.

З урахуванням викладеного, відповідач зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення та податкові вимоги є правомірними та просить відмовити ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне:

На підставі ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Державна податкова адміністрація України, до складу якого входить ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя, є одним із органів державної виконавчої влади. Їх діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції України та аналогічним вимогам ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

Право податкової інспекції на проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом.

Ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», передбачено, що завданнями органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів).

Право здійснювати планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі) надано органам державної податкової служби п. 1 ст.11 Закону України від «Про державну податкову службу в Україні».

На виконання приписів Закону України «Про державну податкову службу в Україні», на підставі направлення від 11 січня 2010 року № 3 ДПІ у Заводському район м. Запоріжжя та розпорядження на проведення перевірки від 18 грудня 2009 року № 60-р, старшим державним податковим ревізором - інспектором сектору контрольно-перевірочної роботи відділу оподаткування фізичних осіб, інспектором податкової служби Богданенко О. І. відповідно до Закону України від 04 грудня 1990 року № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні», проведена виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2007 року по 30 серпня 2009 року.

Проведеною перевіркою встановлено порушення:

- п. п 2.3.1 п 2.3 ст. 2; п. п 9.4 та п. п 9.6 ст.9 Закону України від «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року N 168/97-ВР;

- п. 19.1 «а» ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22 травня 2003року № 889-ІV, а саме: перекручення даних декларацій про доходи за період 01 січня 2007 року по 30 вересня 2009 року;

- п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ, а саме: ненадання податкових декларацій з податку на додану вартість за період з вересня 2008 року по вересень 2009 року;

- ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» від 23 березня 1996 року № 98/96-ВР.

За результатами перевірки складено акт № 34/1702/101 від 27 січня 2010 року на підставі якого винесені податкові повідомлення - рішення № /0/87 та № /0/86 від 08 лютого 2010 року на суму 72 404, 00 грн.

З висновками перевірки суд погоджується та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне:

Згідно підпункту 2.3.1 пункту 3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР, особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальне комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 грн. (без урахування ПДВ).

Згідно з п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступним за таким звітним податковим періодом.

Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 9.5 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість», заява про реєстрацію направляється на адресу податкового органу з повідомленням про вручення або вручається особисто представником такої службовій особі податкового органу. Податковий орган зобов'язаний видати заявнику «відправити поштою» свідоцтво про податкову реєстрацію такої особи протягом десяти днів від дня отримання реєстраційної заяви.

Згідно з п. 9.6 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» з урахуванням положень п. 9.5 ст.9 заява про реєстрацію має бути подана податковому органу особами, що підлягають реєстрації згідно з п п.2.3.1 п. 2 ст. 2 цього Закону, не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми оподатковуваних операцій.

Подання податкової декларації з податку на додану вартість передбачено пунктом 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ.

Декларація подається до податкового органу за місцем реєстрації особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість згідно з вимогами Закону Україну «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР.

Звітний (податковий) період визначається в порядку, встановленому п. 7.8 ст. 7 Закону України «Пре податок на додану вартість» і може дорівнювати одному календарному місяцю або календарному кварталу залежно від обсягу оподатковуваних операцій за минулі дванадцять місячних податкових періодів.

З матеріалів справи, судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 за 2008 рік, згідно звітів використання реєстраторів розрахункових операцій, отримала валовий дохід у сумі - 334318,30 грн. Перевищення сум валового доходу понад 300 000 грн. за останні дванадцять календарних місяців відбулось у серпні 2008 року та складає 300 432,82 грн.

Обсяг операцій з продажу товарів (робіт, послуг) згідно реєстраторів розрахункових операцій, які підлягають оподаткуванню згідно вимог діючого законодавства складають за: серпень 2008 року - 28710,87 грн.; вересень 2008 року - 26763,69 грн.; жовтень 2008 року - 32103,80 грн.; листопад 2008 року - 29718,22 грн.; грудень 2008 року -32181,93 грн.; січень 2009 року - 29644,99 грн.; лютий 2009 року - 25412,68 грн.; березень 2009 року - 32324.76 грн.: квітень 2009 року - 30963,33 грн.; травень 2009 року - 30821,27 грн.; червень 2009 року - 23734,16 грн.; липень 2009 року - 20658,34 грн.; серпень 2009 року - 23258,88 грн.; вересень 2009 року - 23990,12 грн.

Загальна сума податкових зобов'язань по податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету складає -72404 грн., в т.ч. по періодам: серпень 2008 року - 87 грн. (ПДВ від суми перевищення доходу понад 300 000 грн.. тобто з 432,82 грн.); вересень 2008 року - 5353 грн.; жовтень 2008 року - 6421 грн.; листопад 2008 року - 5944 грн.: грудень 2008 року - 6436 грн.; січень 2009 року - 5929 грн.; лютий 2009 року - 5083 грн.; березень 2009 року - 6465 грн.; квітень 2009 року - 6193 грн.; травень 2009 року - 6164 грн.; червень 2009 року - 4747 грн.; липень 2009 року -4132 грн.; серпень 2009 року - 4652 грн.; вересень 2009 року - 4798 грн.

Таким чином, фізична особа - підприємець ОСОБА_1, у серпні 2008 року повинна була надати до ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя заяву ф.1-ПДВ про реєстрацію як платника податку на додану вартість, та починаючи з вересня 2008 року щомісяця надавати до податкового органу податкові декларації з податку на додану вартість з перерахуванням податку. Але реєстраційна заява до ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ФОП ОСОБА_1 не надавалась.

Як свідчать матеріали справи, ФОП ОСОБА_1 податкової декларації з податку на додану вартість до ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя не надавались, чим порушено пункт 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ.

Враховуючи вище наведене, суб'єкт підприємницької діяльності несе відповідальність за ненарахування або несплату податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування згідно з вимогами п.9.4 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» з серпня 2008 року.

Крім того, посилання позивача щодо невірно застосованих штрафних санкцій не приймається судом оскільки:

Штраф передбачено від суми обов'язків з такого податку на підставі п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетом і державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21 грудня 2000 року.

У разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у пункті «б» п п 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетом і державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21 грудня 2000 року, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору ( обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Згідно п. п. 4.2 п.4 Положення про порядок подання та розгляд скарг платників податків органами державної податкової служби (затверджено наказом ДПА України від 11.12.1996р. № 29, зареєстровано в Мін'юсті України 18 грудня 1996 року № 723/1748), скарга повинна бути надана до органу держаної податкової служби протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення органу державної податкової служби.

Відповідно до підпункту 5.2.2 п. 5.2 ст.5 Закону України від 31 грудня 2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у разу коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати.

Скарга повинна бути надана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня.

Абзацами другим та п'ятим п п 5.2.4 п. 5.2 ст. Закону України від 31 грудня 2000 року № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» і абзацами другим і шостим п. 12 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби (затверджено наказом ДПА України від 11 грудня 1996 року № 29, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 1996 року № 723/1748 із змінами та доповненнями) визначено, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення закінчується, зокрема, останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 статті 5 Закону України від 31 грудня 2000 року № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та пп. 4 і пп. 5.1 п. 5 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби (затверджено наказом ДПА України від 11 грудня 1996 року № 29, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 1996 року № 723/1748 із змінами та доповненнями) для подання заяви (скарги) про перегляд рішення органу державної податкової служби, у разі коли така заява (скарга) не була подана у зазначений строк. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків.

Процедура оскарження податкового повідомлення-рішення закінчена, про що свідчить ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2010 року у справі № 2а-1489/10/0870, якою позовну заяву ОСОБА_1 про скасування повідомлень-рішень (які є предметом розгляду і у даній справі) залишено без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 155 КАС України, а, отже, податкові зобов'язання є узгодженими.

Відповідно до п.п. 6.2.3. п. 6.2. ст. 6 Закону України від 31.12.2000 року №2181-111 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», перша податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк.

Відповідно до п.п. 4.1. та п.п. 4.3. п. 4 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом ДПА України від 03 липня 2001 року № 266, податкові вимоги формуються в автоматичному режимі на підставі облікових даних з карток особових рахунків платників податків, які ведуться в органах державної податкової служби, та перша податкова вимога формується не пізніше п'ятого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Первинна скарга на податкові повідомлення - рішення, прийняті за результатами акту планової документальної перевірки, протягом десяти календарних днів від дня отримання ФОП ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень до ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя від позивачки по строку 22 лютого 2010 року не надходила.

На підставі чого ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя була сформована та надіслана позивачу перша податкова вимога № 1/46 від 25.02.2010 року та друга податкова вимога № 2/174 від 01 квітня 2010 року.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя правомірно стосовно позивача прийняті податкові повідомлення-рішення № /0/87 та № /0/86 від 08 лютого 2010 року, якими позивачу нараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 72 404, 00 грн. основного платежу та 36 328, 50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні встановлено, що Державна податкова інспекція у Заводському районі м. Запоріжжя здійснювала свої повноваження у порядку встановленому діючим законодавством України, тому суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 94 КАС України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/ Д.В. Татаринов