Справа № 815/5941/14
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2015-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5941/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Васіної А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправними дій приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3, як спеціального суб`єкта на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності № 7184472 від 24 жовтня 2013 року на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю (будівлю магазину), який розташований за адресою: АДРЕСА_1; зобов`язання внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що було зареєстровано 24.10.2013 (20:51:01), номер запису про право власності 3050351;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та в обґрунтування позовних вимог зазначає, що між нею, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 29 вересня 2012 року був укладений договір позики грошових коштів. Термін дії даного договору до 29 вересня 2014 року. В забезпечення виконання зобов`язань за договором позики між нею, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки на нежитлове приміщення(будівлю магазину), що належить їй на праві приватної власності. Дані договори були посвідчені приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3.

Позивач вказує, що 29.09.2014 року вона звернулась до приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 з заявою про надання депозитного рахунку для виконання своїх грошових зобов`язань перед ОСОБА_4 за договором позики від 29.09.2012 року, оскільки ОСОБА_4 не бажає приймати від неї кошти. Свою поведінку мотивує тим, що даний магазин вже належить йому згідно договору про іпотеку. 01.01.2014 року за вих. № 68/01-16 позивачем було отримано відповідь від відповідача про те, що 24.10.2013 року нотаріусом був зроблений перехід права власності на будівлю магазину в АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 на ОСОБА_4 згідно ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку».

Позивач вважає, що рішення нотаріуса про реєстрацію прав на нерухоме майно прийнято неправомірно з огляду на те, що 24 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 ніякі нотаріальні дії відносно майна позивача, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, не вчинялись. Також відповідачем не враховано, що державна реєстрація речового права на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва, за заінтересованою особою (ОСОБА_4.) відсутня. Також позивач вказує, що відповідачем при проведенні державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, не було дотримано вимог законодавства щодо переліку документів, які повинен був надати заявник (іпотекодержатель).

В зв`язку з чим позивач просить суд визнати протиправними дії приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3, як спеціального суб`єкта на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності № 7184472 від 24 жовтня 2013 року на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю (будівлю магазину), який розташований за адресою: АДРЕСА_1; зобов`язати внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що було зареєстровано 24.10.2013 (20:51:01), номер запису про право власності 3050351.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначила, що підставою для реєстрації права власності на будівлю магазину в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 було його рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки від 29.09.2012 року за р. № 1840, що передбачено ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Це рішення було викладене в заяві ОСОБА_4 від 24.10.2013 року та зареєстроване нею, відповідачем, як нотаріальна дія 24.10.2013 року з реєстровим № 1694 і було саме тією нотаріальною дією, на підставі якої здійснюється реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав. Правовстановлюючим документом на нерухоме майно при цьому є договір іпотеки, посвідчений нею 29.09.2012 року за реєстровим № 1840. Ніяких інших дій ні Закон України «Про іпотеку», ні Закон України «Про нотаріат» не передбачає.

Також відповідач зазначає, що при реєстрації переходу права власності на будівлю магазину їй була надана заява ОСОБА_1 від 23.09.2013 року, в якій він повідомляв ОСОБА_2 про те, що вона не виконує своїх зобов`язань по поверненню позики та про його намір набути право власності на будівлю магазину. На цій заяві був підпис ОСОБА_2 про її отримання та була проставлена дата - 23.09.2013 року, тобто вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку» були виконані. Також їй були надані оригінали правовстановлюючих документів на ім'я ОСОБА_2, звіт про оціночну вартість від 23.10.2013 року та технічний паспорт на будівлю магазину в АДРЕСА_1.

Крім цього відповідач зазначає, що ініціатором реєстрації права власності на будівлю магазину за ОСОБА_4 виступала сама ОСОБА_2, в звіті про оціночну вартість від 23.10.2013 року замовником виступала саме ОСОБА_2. При виконанні всіх дій по реєстрації права власності за ОСОБА_4 ОСОБА_2 також була присутньою і підписала заяву про те, що їй відомо про звернення ОСОБА_4 з приводу задоволення своїх вимог до неї за рахунок переданої в іпотеку будівлі магазину та реєстрації права власності на цю будівлю за ним.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 та представник третьої особи в судовому засіданні підтримали правову позицію відповідача, просили відмовити в позові в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 кошти у сумі 5000 гривень за надання правової допомоги, 79, 20 грн. за відправлення поштової кореспонденції та кошти за приїзд до судових засідань в сумі 4178, 84 гривень.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, та представника третьої особи, заслухавши показання свідка ОСОБА_5, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

29 вересня 2012 року ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_4 (позикодавцем) укладено договір позики за яким ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_2 прийняла грошові кошти в сумі 652000,00 гривень 00 копійок, що є еквівалентом 80000 доларів США, згідно з курсом на день підписання цього договору 1 долар США = 8,15 грн.. Зазначену суму грошей Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві готівкою в строк до 29 вересня 2014 року (а.с. 48).

29 вересня 2012 року ОСОБА_2 (іпотекодавець) та ОСОБА_4 (іпотекодержатель) уклали договір іпотеки, який забезпечує виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань перед ОСОБА_4, які випливають з укладеного між ними 29 вересня 2012 року в простій письмовій формі договору позики, за яким ОСОБА_2 позичила в ОСОБА_4 гроші в сумі 652 000, 00 грн., що є еквівалентом 80 000 доларів США, згідно з курсом на день підписання цього договору 1 долар США = 8,15 грн. на строк до 29 вересня 2014 року. Предметом іпотеки за цим договором є належна Іпотекодавцеві на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Котовської міської ради 25.12.2001 року, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Котовське МБТІ та РОН» в кн. 4 запис № 297, реєстраційний номер 2983059, кам'яна будівля магазину загальною площею 46,8 кв.м, зазначена в схематичному плані під літерою «А» з прибудовою (незакінчене будівництво) літери «А-1, а», розпочатим будівництвом «А-2», ганками «А-1,а-2» та вимощенням 1,11, яка знаходиться в місті Котовську Одеської області, вулиця Самборського номер 33. Земельна ділянка площею 330 кв.м, на якій розташована ця будівля магазину, орендується Іпотекодавцем згідно з договором оренди № 26-с, затвердженим Заступником начальника Фонду держмайна по Одеській області 11.07.2002 року та № 69-с, затвердженим Заступником начальника Фонду держмайна по Одеській області 11.11.2002 року. Ці данні підтверджуються витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Котовським МБТІ та РОН 28.02.2012 року за № 35660797. За згодою сторін вищезазначена будівля магазину оцінена сторонами в 328770 гривень. Інвентаризаційна оцінка переданої в іпотеку будівлі магазину за даними Котовського МСБТІ та РОН - 321686,00 грн.. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_3 29.09.2012 року за р. № 1840 (а.с.45-47).

01 серпня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали договір про внесення змін до договору позики, укладеного ними в простій письмовій формі 29 вересня 2012 року, а саме пункт 1 викладено в такій редакції: ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_2 прийняла грошові кошти у сумі 815 000, 00 гривень, що є еквівалентом 100 000 доларів США, згідно з курсом на день підписання цього договору 1 долар США= 8,15 грн..

Пункт 2 Договору позики від 29.09.2012 року викладено в редакції: «Зазначену вище суму грошей Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві готівкою в строк до 29 вересня 2014 року з наступним графіком погашення боргу: до 01 вересня 2013 року - 300 000 гривень; до 01 жовтня 2013 року - 215000 гривень; з 01 жовтня 2013 року по 29 вересня 2014 року по 18 750 гривень щомісячно. В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань по даному договору позики вона передає в іпотеку ОСОБА_4 належну їй будівлю магазину, яка знаходиться в АДРЕСА_1. Пункт 4 Договору викладено в такій редакції: в разі, коли Позичальник не поверне позичені гроші у встановлений строк, позикодавець вправі стягнути заборгованість в безспірному порядку або шляхом передачі Позичальником ОСОБА_2 Позикодавцю ОСОБА_4 права власності на будівлю магазину (а.с.50).

Також 01 серпня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_3 29.09.2012 року за р. № 1840. Пункт 1.1. цього договору викладено в наступній редакції: даний договір забезпечує виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань перед ОСОБА_4, які випливають з укладеного між ними 29 вересня 2012 року в простій письмовій формі договору позики, за яким ОСОБА_2 позичила в ОСОБА_4 гроші в сумі 815 000 гривень, що є еквівалентом 100 000 доларів США, згідно з курсом на день підписання цього договору 1 долар США =8,15 грн. на строк до 29 вересня 2014 року. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області за реєстр. № 1258 (а.с.49).

Згідно п. 4.1 Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем будь-яких умов Договору позики та/або цього Договору. У цьому випадку Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цій вимозі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання/виправлення порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-тиденний строк від дня направлення вимоги на адресу Іпотекодавця, вказану в цьому Договорі, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Іпотекодержатель з наступного після закінчення зазначеного терміну дня набуває право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

В п. 4.2 Договору іпотеки визначено порядок задоволення вимог Іпотекодержателя за рішенням Іпотекодержателя (застереження про задоволення вимог іпотекодержателя).

Відповідно до п. 4.2.1 сторони домовились, що з дати прийняття Іпотекодержателем письмового рішення про набуття предмета іпотеки у власність, Іпотекодавець передає Іпотекодержателю, а Іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки та набуває право зареєструвати, відповідно до чинного законодавства своє право власності на предмет іпотеки. З дати прийняття Іпотекодержателем письмового рішення про набуття Предмета іпотеки у власність цей договір виступає правовстановлюючим документом та є правовою підставою для державної реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки (а.с.72).

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-1У (в редакції чинній на час спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Як зазначено вище, Договір іпотеки містить в п. 4.1, 4.2 передбачене Законом України «Про іпотеку» застереження, які встановлюють зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання.

Отже, реалізація цієї умови іпотечного договору спричиняє набуття вказаним договором характеру правовстановлюючого по відношенню до майна, яке є предметом іпотеки, оскільки застереження є самостійним елементом, який є рівним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який в свою чергу є також правовстановлюючим документом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Згідно п. 34 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703 (чинний на час спірних правовідносин) для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку, подає: завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менше ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; документ, що підтверджує сплив 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя, якщо більш тривалий строк не вказано у надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмовій вимозі; звіт про оцінку предмета іпотеки, складений після спливу строку, що зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли предметом іпотеки є земельна ділянка та в документах, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, відсутні відомості про її кадастровий номер); заставну (у разі, коли іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої у Державному реєстрі прав заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Пунктом 16 статті 27 Порядку № 703 визначено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, крім інших є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Згідно ст. 28 Порядку № 703 для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно заявник, крім документів, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, подає копії документів, що зазначені в пункті 9 цього Порядку. Відповідно до п. 9 Порядку № 703 заявник під час подання заяви про державну реєстрацію пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу.

Відповідно до ч.5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Отже, зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Тобто, якщо нотаріусом було вчинено нотаріальну дію відносно нерухомого майна або об'єкту незавершеного будівництва, то подальша реєстрація прав відносно такого майна здійснюється тим нотаріусом, яким було вчинено таку дію. Вчинена нотаріальна дія (посвідчення договору про задоволення вимог іпотекодержателя) обумовлює можливість державної реєстрації прав (власності або користування) тільки тим нотаріусом, яким посвідчено договір іпотеки.

Згідно статті 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2013 року ОСОБА_4 надав приватному нотаріусу Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_3 заяву від 23.09.2013 року, адресовану ОСОБА_2, в якій він повідомляв ОСОБА_2 про те, що вона порушує графік погашення боргу по договору позики, станом на 23.09.2013 року заборгованість складає 300 000 гривень, тому просить розрахуватись за своїм зобов'язанням. Та зазначено, що у випадку неотримання ним заборгованих грошей до 23 жовтня 2013 року, він буде змушений звернутись до нотаріуса з питання задоволення його вимог по передачі їй права власності на належну їй будівлю магазину, яка знаходиться в АДРЕСА_1. Це право на задоволення вимог зазначене в п.4.1, 4.2 підписаного ними договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_3 29.09.2012 року за р. № 1840.

На цій заяві ОСОБА_4 стоїть підпис ОСОБА_2 про те, що лист отриманий нею 23.09.2013 року (а.с.159).

Також судом встановлено, що 24 жовтня 2013 року ОСОБА_2 приватному нотаріусу Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_3 надано заяву від 24 жовтня 2013 року про те, що їй відомо, що ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса з питання задоволення своїх вимог по передачі йому права власності на належну їй будівлю магазину, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та вона не заперечує проти передачі ОСОБА_4 права власності на належну їй будівлю магазину з реєстрацією цього права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та з припиненням всіх зобов'язань по договору позики від 29.09.2012 року (зі змінами від 01 серпня 2013 року) та укладеного в забезпечення цього договору позики договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_3 29.09.2012 року за р. № 1840. Зазначені обставини не спростовувались позивачем (а.с.160).

Крім цього судом встановлено, що 24 жовтня 2013 року ОСОБА_4 надав рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки від 29.09.2012 року за р. № 1840, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Це рішення викладене в заяві ОСОБА_4 від 24.10.2013 року, справжність підпису якого була засвідчена відповідачем як нотаріальна дія 24.10.2013 року з реєстровим № 1694 у відповідності до п.11 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» (а.с.168).

При цьому суд погоджується з доводами відповідача, що це і було саме тією нотаріальною дією, на підставі якої в даному випадку здійснюється реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав, правовстановлюючим документом на нерухоме майно при цьому є договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 29.09.2012 року за р. № 1840.

Також, як вбачається з матеріалів реєстраційної справи щодо об'єкту розташованому за адресою: АДРЕСА_1, 24.10.2013 року ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_3 подана заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якій зазначено вид реєстрації: перехід права власності, форма власності - приватна, місцезнаходження об'єкта нерухомого майна; АДРЕСА_1, яка зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24.10.2013 за реєстраційним номером 3594712(а.с. 154, 170).

Крім цього відповідачу, були надані правовстановлюючі документи на ім'я ОСОБА_2, звіт про оціночну вартість від 23.10.2013 року, складений оцінювачем ОСОБА_5 (сертифікат № 14545/13 від 05.03.2013 року, свідоцтво про реєстрацію в Держреєстрі оцінювачів № 3796 від 05.11.02 р.), замовником якого була ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами звіту та показаннями свідка ОСОБА_5, наданими в судовому засіданні (а.с. 135-171).

Доводи позивача про те, що рішення відповідача є неправомірним, оскільки відсутня державна реєстрація речового права на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва, за ОСОБА_4, суд вважає необґрунтованими, оскільки пунктом 34 Порядку № 703, в якому визначений перелік документів, які надаються для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, визначено, що витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку надається у разі, коли предметом іпотеки є земельна ділянка та в документах, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, відсутні відомості про її кадастровий номер, а в даному випадку предметом іпотеки є будівля магазину, а не земельна ділянка.

Також суд вважає необґрунтованими доводи щодо ненадання ОСОБА_4 звіту про оцінку іпотеки, оскільки в матеріалах реєстраційної справи по даному об`єкту наявний звіт про оціночну вартість об`єкту оцінки - магазину продтоварів по АДРЕСА_1, виготовлений оцінювачем ФОП ОСОБА_5 23.10.2013 року, термін дії звіту - шість місяців від дати оцінки. Замовником цієї оцінки була безпосередньо ОСОБА_2, що зазначено в цьому звіті та підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5, наданими нею в судовому засіданні.

Згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Отже цей звіт має значення для визначення вартості предмета іпотеки на момент набуття у власність предмета іпотеки ОСОБА_4. Як встановлено судом, замовником оцінки була ОСОБА_2, при цьому ОСОБА_4 не оспорював дані зазначені в цьому звіті про оціночну вартість, а отже відсутні підстави вважати, що цей звіт не відповідає вимогам п. 34 Порядку № 703.

З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідачу для здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, надані всі документи, передбачені п. 34 Порядку № 703.

24 жовтня 2013 року державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Котовського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 розглянувши заяву ОСОБА_4, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 24.10.2013 року за реєстраційним номером 3594712, керуючись ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктом 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, прийняла рішення № 7184472 про державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, розмір частки: 1/1 на нежитлове приміщення, будівля магазину з реєстраційним номером 12, що розташований АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_1 (а.с.172).

На підставі цього рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 24.10.2013 року зроблений запис про право власності 3050351 (а.с.173).

Посилання позивача на наказ Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року № 607/5 в обґрунтування неправомірності дій відповідача, суд вважає неспроможними, оскільки, як зазначалось вище, нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-1У. А статтею 9 Закону України № 1952-1У передбачено, що нотаріус як спеціальний суб`єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону, а саме щодо ведення реєстраційної справи щодо об`єктів нерухомого майна та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону. Жодних інших обмежень щодо повноважень нотаріуса як спеціального суб`єкта цей Закон не містить.

Також жодних належних доказів на підтвердження виконання вищезазначеного договору позики станом на дату прийняття рішення № 7184472 про державну реєстрацію права власності на будівлю магазину з реєстраційним номером 12, що розташована АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, а також станом на день розгляду справи позивачем суду не надано.

При цьому надані позивачем до суду письмові записи про те, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 08.06.14 року - 10000 грн., 15.06.14 року - 5000 грн., 22.06.14 року - 5000 грн., не приймаються судом до уваги, оскільки вони не містять даних за якою саме угодою ОСОБА_4 отримані ці кошти, та ці кошти отримувались вже після прийняття рішення № 7184472 від 24.10.2013 року про державну реєстрацію права власності на вищезазначений об`єкт за ОСОБА_4.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд дійшов до висновку, що дії і рішення відповідача, що оскаржуються, є такими, що вчинені у відповідності до законодавства України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, і в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Згідно до ч. 1 ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно до ч. 1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Згідно ст. 91 КАС України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Отже, загальне правило розподілу витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином зазначеними нормами КАС України передбачено відшкодування судових витрат, понесених стороною по справі, тобто позивачем або відповідачем та не визначено порядку відшкодування витрат третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку, що вимоги третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 коштів у сумі 5000 гривень за надання правової допомоги, в сумі 79, 20 грн. за відправлення поштової кореспонденції та коштів за приїзд до судових засідань в сумі 4178, 84 гривень, є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправними дій приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3, як спеціального суб`єкта на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності № 7184472 від 24 жовтня 2013 року на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю(будівлю магазину), який розташований за адресою: АДРЕСА_1; зобов`язання внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що було зареєстровано 24.10.2013(20:51:01), номер запису про право власності 3050351, в повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 31 січня 2015 року.

Суддя /підпис/ О.А. Левчук