Справа № 750/9930/14
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/9930/14 Головуючий у 1-й інстанції: Коверзнев В.О.
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенко Я.М., Степанюка А. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення, за апеляційною скаргою Чернігівської міської ради на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.11.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним і скасування рішення Чернігівської міської ради від 20.06.2014 року в частині визнання таким, що втратив чинність, пункту 1.16 рішення Чернігівської міської ради від 25.04.2014 року про передачу земельної ділянки у власність.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.11.2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу та просить скасувати спірну постанову суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, повідомлені належним чином про час та місце апеляційного розгляду, що не перешкоджає вирішенню спірного питання відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що пунктом 1.16 рішення Чернігівської міської ради шостого скликання від 25.04.2014 року ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0604 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:025:6178).

З тексту заперечень Чернігівської міської ради на адміністративний позов від 29.10.2014 року та листа Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 12.05.2014 року вих. №2173 (а.с. 33 - 38), вбачається, що п. 1.16 рішення Чернігівської міської ради шостого скликання від 25.04.2014 року було прийнято на підставі поданих позивачем недостовірних відомостей та не чинних правовстановлюючих документів, в яких зазначено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку площею 40.6 кв. м., який розташований за адресою АДРЕСА_1.

У зв'язку із з'ясуванням вказаних обставин та встановленням відсутності у позивача права власності на будинок (розташований за адресою АДРЕСА_1) пунктом 6 рішення Чернігівської міської ради шостого скликання від 20.06.2014 року пункт 1.16 рішення від 25.04.2014 року визнано таким, що втратив чинність.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що в період з 01.10.1994 року по 23.09.2005 року ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 В період шлюбу позивач, за договором купівлі-продажу від 12.05.1996 року придбав житловий будинок площею 40,6 кв. м. з надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1. Відповідно до довідки КП «ЧМБТІ» від 30.01.2009 року право власності зареєстроване за позивачем.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.06.2009 року по справі №2-317/09 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 визнано за ОСОБА_3 право власності на ѕ частин сукупної вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт незавершеного переобладнанням житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набрало законної сили.

Даним рішенням також встановлено, що з часу придбання у будинку проведено самовільне переобладнання: добудовано другий поверх, здійснено прибудову, значно збільшена площа будинку. На час розгляду справи №2-317/09 будинок в експлуатацію не прийнятий, для проживання непридатний.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Конституційним Судом України у рішенні від 16.04.2009 року №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст.. 25, ч. 14 ст. 46, ч. 1 та ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що системний аналіз положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

У той же час, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема: відсутність факту виконання рішення, що скасовується; відсутність факту виникнення правовідносин, пов'язаних з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб'єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи, вбачається, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що у позивача виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних інтересів на підставі рішення Чернігівської міської ради шостого скликання від 25.04.2014 року.

На момент прийняття оскаржуваного рішення від 20.06.2014 року право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку не було зареєстроване.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав є: а) договори, укладені в порядку, встановленому законом (купівлі-продажу, зокрема при приватизації майна державних підприємств довічного утримання; дарування та ін.); б) свідоцтво про право власності на нерухоме майно; в) свідоцтво про право власності, видане органами приватизації при приватизації житла; г) державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку; г) рішення суду (зокрема, про право власності на об'єкт незавершеного будівництва, на самочинне будівництво тощо); д) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно (наприклад, свідоцтво про право на спадщину, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів та ін.).

Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації відповідно до Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", і тому у набувача право власності на нерухомість виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Важливість визначення моменту переходу права власності на нерухомі речі, пояснюється тим, що саме з цим моментом пов'язаний перехід до набувача відповідного об'єкта правомочностей, що складають зміст суб'єктивного права власності, - права володіння, права користування та права розпорядження.

Слід зазначити, що право власності ОСОБА_3 на ѕ частин сукупної вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт незавершеного переобладнанням житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Крім того, відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, яке належало ОСОБА_2, ОСОБА_3 набула права власності на ј сукупної вартості будівельних матеріалів незавершеного будівництва житлового будинку.

Отже, власником незавершеного будівництва житлового будинку є ОСОБА_3

Вищевикладене судом першої інстанції не було враховано під час вирішення справи по суті, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та є підставою для скасування рішення.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 12, 41, 160, 195, 197,198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.11.2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.11.2014 року - скасувати та прийняти нову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення Чернігівської міської ради від 20.06.2014 року в частині визнання таким, що втратив чинність, пункту 1.16 рішення Чернігівської міської ради від 25.04.2014 року про передачу земельної ділянки у власність - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, тобто з 27.01.2015 року, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 27.01.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.