Справа № 2а-1670/367/12
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м.ПолтаваСправа № 2а-1670/367/12

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Христич О.С.,

представника позивача - Хорішка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області до Приватної торгової фірми "Кобра" про застосування адміністративного арешту майна у вигляді заборони списання коштів до повного погашення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2014 року Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватної торгової фірми "Кобра" про застосування адміністративного арешту майна до Приватної торгової фірми "Кобра" у вигляді заборони списання коштів на розрахункових рахунках відповідача до повного погашення податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що посадовими особами ДПІ у м. Полтаві здійснено вихід на Приватну торгову фірму "Кобра" для проведення перевірки стану збереження майна внесеного до податкової застави, разом з тим керівником відмовлено у допуску останніх до перевірки. В зв'язку із чим, заступником голови Комісії з проведення реорганізації ДПІ у м. Полтаві, заступником начальника ДПІ у м. Полтаві прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків у відповідності до пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України. А тому вважає, що є достатні підстави для арешту майна до відповідача у вигляді заборони списання коштів на розрахункових рахунках останнього до повного погашення податкового боргу.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи попереджався належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Приватна торгова фірма "Кобра" є юридичною особою та знаходиться на податковому обліку у Державній податковій інспекції у м. Полтаві з 31 березня 2011 року.

Згідно розрахунку боргу за відповідачем рахується податковий борг у загальній сумі 54633 грн. 14 коп., з них: податковий борг, що виник у 2004-2005 роках в сумі 53272 грн., та податковий борг, що виник у 2010-2011 року в сумі 1361 грн. (а.с. 10).

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна Приватної торгової фірми "Кобра" від 09 вересня 2011 року № 32897605 всі активи Приватної торгової фірми "Кобра" знаходяться у податковій заставі на підставі акту опису Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова б/н від 10 жовтня 2008 року (а.с. 22).

Наказом Державної податкової інспекції у м. Полтаві від 13.04.2011 року № 77 "Про призначення податкових керуючих" призначено податкового керуючого Приватної торгової фірми "Кобра" (а.с. 17-18).

18 січня 2012 року податковим керуючим складено подання про необхідність проведення перевірки стану збереження майна Приватної торгової фірми "Кобра", що перебуває у податковій заставі (а.с. 21).

19 січня 2012 року керівника Приватної торгової фірми "Кобра" повідомлено про проведення перевірки стану збереження майна, внесеного до податкової застави. Керівник Приватної торгової фірми "Кобра" Осетинський Ю.М. від проведення перевірки відмовився, що підтверджується його власною заявою від 19 січня 2012 року (а.с. 20).

19 січня 2012 року податковим керуючим складено акт №0001 про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податкового керуючого (а.с. 115).

За результатами проведеної перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, податковим керуючим складено акт від 19 січня 2012 року № 0001, у якому зафіксовано, що відповідач відмовився від проведення перевірки, чим порушив підпункт 94.2.6 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України та пункту 3.1.6 Наказу ДПА України від 24 грудня 2010 року за № 1042 "Про затвердження Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків" (а.с. 15).

У зв'язку з відмовою позивача від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, заступником голови Комісії з проведення реорганізації ДПІ у м. Полтаві , заступником начальника ДПІ у м. Полтаві 20 січня 2012 року прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна Приватної торгової фірми "Кобра", що перебуває за адресою: м. Полтава, вул. Котляревського, 1/27 (а.с. 11).

Позивач звернувся до суду з позовом про накладення арешту майна ПТФ «Кобра» у вигляді заборони списання коштів на рахунках платника податків - Приватної торгової фірми "Кобра" - до повного погашення податкового боргу.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача судом встановлені наступні обставини справи.

Згідно пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 91.1 статті 91 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) керівник органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податків податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою органу державної податкової служби. Податковий керуючий має права та обов'язки, визначені цим Кодексом.

Згідно пункту 91.3. статті 91 Податкового кодексу України податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди органу державної податкової служби (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

Пунктом 91.4.статті 91 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом державної податкової служби.

Орган державної податкової служби звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків може бути достроково скасовано за рішенням податкового керуючого або суду.

Відповідно до статті 91 розділу II Податкового кодексу України (далі - Кодекс) та статті 8 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) розроблено Положення про проведення перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, затверджене наказом Державної податкової адміністрації України від 24 грудня 2010 року № 1039 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2010 року за № 1434/18729 (надалі Положення № 1039) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин). Дане Положення регламентує правила проведення перевірок стану збереження майна, яке перебуває в податковій заставі, метою якої є встановлення фактичної (фізичної) наявності у платника податків такого майна та документального підтвердження його руху за даними бухгалтерського та податкового обліку, що ведеться платником податків.

Згідно пунктів 2.5, 2.6 Положення № 1039 для проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, оформлюється повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Підставою для оформлення вказаного повідомлення є погоджене керівником (заступником керівника) за місцем обліку платника податків подання податкового керуючого, в якому зазначається обґрунтування необхідності проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 3.8 Положення № 1039 у разі недотримання податковим керуючим вимог, передбачених цим Положенням, платник податків може не допустити податкового керуючого до проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, а також повідомити про факт порушення керівника відповідного органу державної податкової служби або оскаржити дії податкового керуючого відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Підпункт 94.2.6. пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України передбачає можливість застосування адміністративного арешту майна платника податків у випадку, коли платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі.

При цьому, згідно пункту 7.3 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 листопада 2011 року №1398 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган державної податкової служби подає до суду позовну заяву у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

За приписами пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Відповідно до пункту 94.5 Податкового кодексу України адміністративний арешт може бути повним або умовним. Рішення про застосування одного із двох видів адміністративного арешту приймається керівником податкового органу чи його заступником.

При цьому суд не позбавлений права під час перевірки обґрунтованості накладення адміністративного арешту майна платника податків дати правову оцінку вибору виду адміністративного арешту, здійсненого податковим органом.

Разом з тим, слід зазначити, що суд не має права підміняти собою компетентний орган, уповноважений визначати вид адміністративного арешту, і приймати рішення щодо заміни одного виду арешту на інший.

Застосування адміністративного арешту коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду (підпункт 94.6.2 статті 94 Податкового кодексу України).

Тому реалізація права податкового органу на застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків може здійснюватися виключно шляхом безпосереднього звернення до адміністративного суду з позовом про накладення арешту на кошти на рахунку платника податків.

У разі перешкоджання платником податків виконанню повноважень податкового керуючого Податковим кодексом України встановлено право податкового органу звертатися до суду з позовом щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на кошти платника податків, що знаходяться в банку на строк не більше двох місяців, та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого (підпункту 20.1.16 статті 20, пункту 91.4 статті 91 Податкового кодексу України).

Проте, позивач звернувся з вимогою про застосування адміністративного арешту майна у вигляді заборони списання коштів з розрахункових рахунків відповідача до повного погашення податкового боргу, що не відповідає вимогам підпункту 20.1.16 пункту 20.1 статті 20, пункту 91.4 статті 91 Податкового кодексу України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що всі активи відповідача згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна Приватної торгової фірми "Кобра" від 09.09.2011 року № 32897605 знаходяться у податковій заставі на підставі акту опису ДПІ у Київському районі м. Харкова б/н від 10.10.2008 року (а.с. 22) та позивачем була призначена саме перевірка стану збереження майна відповідача, яке вже знаходилося в податкові заставі, тому вимоги пункту 89.4 статті 89 Податкового кодексу України до даних правовідносин застосуванню не підлягають.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про застосування адміністративного арешту майна ПТФ "Кобра" у вигляді заборони списання коштів з розрахункових рахунків відповідача відкритих у ПАТ "Мегабанк" та АТ "РегіонБанк" до повного погашення податкового боргу не відповідають положенням пункту 91.4 статті 91 Податкового кодексу України, а тому задоволенню не підлягають.

Разом з тим, з метою захисту інтересів держави суд вважає за необхідне, відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Приватну торгову фірму "Кобра" виконати законні вимоги податкового керуючого, а саме: допустити податкового керуючого до проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває в податкові заставі.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області до Приватної торгової фірми "Кобра" про застосування адміністративного арешту майна у вигляді заборони списання коштів до повного погашення податкового боргу задовольнити частково.

Зобов'язати Приватну торгову фірму "Кобра" виконати законні вимоги податкового керуючого, а саме: допустити податкового керуючого до проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває в податкові заставі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 30 січня 2015 року.

Суддя С.О. Удовіченко