Справа № 806/4966/14
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року Житомир справа № 806/4966/14

час прийняття: 13 год. 15 хв. категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

за участю секретаря Карплюк А. І.,

за участю представника позивача Процюка О. В.,

за участю представників відповідача Зеленової Л. В., Бондарчук В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.10.2014,

встановив:

Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" звернулось до суду з позовом в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 20.10.2014 року № №. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що підприємством правомірно сформовано податковий кредит в спірному періоді на підставі належним чином оформлених податкових накладних і за наявності первинних документів по господарським операціям з контрагентом ТОВ "Грандзембуд". Окрім того, предмет даного позову є тотожним із обставинами у справі № 806/3290/14, однак взято різні періоди (рішенням у справі № 806/3290/14 позов задоволено, та судом апеляційної інстанції залишено без змін зазначене рішення).

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав зазначених в письмових запереченнях проти позову.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та правову позицію представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування Товариством з додатковою відповідальністю "ЖЛ" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за квітень, травень 2014 року та бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленого на розрахунковий рахунок платника у банку за червень, липень 2014 року, за результатами якої складено акт № 6071/06-25-15-01/37546647 від 02.10.2014 року (т. 1 а.с.13-37).

В акті перевірки зазначено наступні порушення:

- п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ТДВ "ЖЛ" "завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за червень 2014 року на суму 477462 грн в результаті чого завищено залишок від'ємне значення попереднього звітного періоду в Декларації з ПДВ (р. 22) за червень 2014 р. на суму 477462 грн за липень 2014 року на суму 1454235 грн;

- п. 200.1 п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, ТДВ "ЖЛ" завищило заявлену до бюджетного відшкодування суму ПДВ за червень 2014 року в розмірі 1454235 грн, за липень 2014 р. в розмірі 477462 грн" (т. 1 а.с. 36).

На підставі вказаного акту контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 20.10.2014 року №, яким ТДВ "ЖЛ" зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за червень - липень 2014 року у розмірі 1931697 грн (сума завищення бюджетного відшкодування) та 965849 грн - штрафні (фінансові) санкції (а.с.11).

Судом, при перевірці юридичної та фактичної обґрунтованості обставин та мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено наступне.

Стверджуючи правомірність обставин, викладених в акті перевірки, представник відповідача зазначила, що підставою для висновку податкового органу про безпідставне віднесення позивачем до податкового кредиту ПДВ за червень, липень 2014 року та завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за червень, липень 2014 року, згідно акту перевірки, стало невизнання податкового кредиту за операціями ТДВ "ЖЛ" з отримання будівельних робіт від ТОВ "Грандзембуд". В акті перевірки зазначено, що позивачем до перевірки надано документи по взаємовідносинах з зазначеним контрагентом, які оформлені з порушенням вимог закону.

Встановлено, що між ТДВ "ЖЛ" (Замовник) та ТОВ "Грандзембуд" (Підрядник) укладено договір підряду з капітального будівництва №15 від 08.02.2013 року (т. 1 а.с.38-44).

За умовами вказаного договору Замовник доручає, а Підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов виконання організації будівельних робіт прибудови до цеху №3 Замовника, який знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Щорса, 67 (т. 1 .с. 38).

У відповідності до п. 2 Договору, склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику визначені проектною документацією та виконуються поетапно відповідно до кожного окремого замовлення та кошторису, які визначаються в додатках та додаткових угодах до цього Договору, що є невід'ємною його частиною.

Окрім того, між ТДВ "ЖЛ" (Замовник) та ТОВ "Грандзембуд" (Підрядник) укладено та підписано додаткові угоди до договору підряду в капітальному будівництві №15 від 08.02.2013 року, а саме: №1 від 08.02.2013 року (т. 1 а.с. 45) та №2 від 05.03.2013 року (т. 1 а.с. 46).

На виконання умов Договору підряду, Замовником затверджено, а Підрядником погоджено: план виділення капітальних вкладень для виконання робіт по прибудові до головного виробничого корпусу підприємства ТДВ "ЖЛ" на 2013-2014 рр. (т. 1 а.с.47-48), графік будівельних робіт по об'єкту (т. 1 а.с.49), графік робіт з реконструкції будівель та споруд необхідних для покращення технічного стану підприємства на період 2013-2014 рр. (т. 1 а.с.50).

Варто зазначити, що ТОВ "Грандзембуд" має Ліцензію серії АВ № 588982 від 11.10.2011 року на здійснення господарської діяльності у будівництві, що пов'язана із створенням об'єктів архітектури, строк дії якої із 11.10.2011 року по 11.10. 2014 року (т.1 а.с. 61-62).

Під час розгляду справи представники відповідачва не заберечували, що на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення вказана вище Ліцензія була чинною.

Разом з тим, представником позивача на підтвердження протиправності висновків, викладених в акті перевірки, надано акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ - 2в (т. 2 а.с.10 ) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ - 3 (т.2 а.с.9 ), що підтверджують виконання умов договору у період, що перевірявся податковим органом.

В судовому засіданні встановлено, що ТОВ "Грандзембуд" на виконання робіт, передбачених договором №15 від 08.02.2013 року, виписувались податкові накладні від 30.06.2014 року №1 та № 2 (т. 2 а.с.40-41).

Доводи податкового органу сприводу неможливості формування податкового кредиту з урахуванням сум ПДВ визначених в податковій накладній №1 від 30.06.2014 року з підстав невнесення її до ЄРПН, спростовуються наступними обставинами справи.

Так, податкова накладна від 30.06.2014 року №1 (т. 2 а.с.41) у відповідності до приписів п. 201.10 ст. 201 ПК України позивачем подана до податкового органу разом з заявою за формою 8 Додатку до податкової декларації з ПДВ за липень 2014 року (т. 1 а.с. 63-64).

Статтею 202 Податкового кодексу України встановлено, що у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі.

Враховуючи виконання ТДВ "ЖЛ" ст. 202 ПК України, а саме подання до податкового органу заяви за формою 8 Додатку до податкової декларації з ПДВ за липень 2014 року, суд погоджується з доводами позивача про наявність у нього права включити визначені в податковій накладній №1 від 30.06.2014 року суми ПДВ до податкового кредиту.

Що стосується не реєстрації податкової накладної №2 від 30.06.2014 року у ЄРПНР, представник позивача зазначив, що вказана податкова накладна на суму ПДВ 4727,35 грн не була включена ТОВ "Грандзембуд" до єдиного реєстру податкових накладних, оскільки за приписами ч. 11 підрозділу 2 Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних.

Варто зазначити, що факт відповідності податкових накладних вимогам ч.2 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, із змінами і доповненнями, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, як в ході проведення перевірки так і в судовому засіданні відповідачем не спростовано.

Крім цього, в акті перевірки зазначено, що ТОВ "Грандзембуд" не має можливості виконати обсяг робіт, які зазначено в актах виконаних будівельних робіт чисельністю працюючих 4 чоловіки (т. 1 а.с.30).

Однак, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до пунктів 33, 36 Договору підряду в капітальному будівництві №15 від 08.02.2013 року Підрядник самостійно виконує підбір і залучає для виконання робіт Субпідрядні організації та сповіщає про це Замовника. Приймання виконаних робіт Субпідрядниками здійснює Підрядник та Замовник (т. 1 а.с. 40).

Встановлено, що ТОВ "Грандзембуд" у відповідності до пунктів 33-35 Договору підряду повідомлено ТДВ "ЖЛ" про залучення для виконання робіт по Договору субпідрядника ТОВ "Ренесанс Капітал Інвест" та ТОВ "Ренесанс Кепітал Інвест". Дана обставина підтверджується повідомленнями ТОВ "Грандзембуд" від 08.02.2013 року №1/1-2 та від 02.04.2013 року №5/1-2 (т. 1 а.с.51-52).

Відповідно до ч.1 ст. 838 Цивільного кодексу України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Згідно ч. 2 ст. 838 Цивільного кодексу України, генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Частиною 2 ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року № 668 "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" (далі - Постанова) встановлено, що істотними умовами договору підряду є порядок залучення субпідрядників.

Відповідно до п. 30 Постанови, Підрядник має право залучати до виконання договору підряду третіх осіб (субпідрядників) за згодою Замовника.

Порядок залучення до виконання робіт субпідрядників, передбачений пунктами 61-65 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року № 668, згідно п. 61 якої Підрядник може, якщо інше не встановлено договором підряду, залучати до виконання робіт інших осіб (субпідрядників). При цьому договори субпідряду укладаються та виконуються з дотриманням вимог, визначених цими Загальними умовами. Підрядник відповідає за результати роботи субпідрядників і виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядниками - як замовник.

Пунктом 63 Постанови встановлено, що Генеральний підрядник у порядку, встановленому договором підряду, погоджує із замовником питання про залучення до виконання робіт субпідрядників. Замовник може відмовити у такому погодженні з письмовим обґрунтуванням свого рішення.

Отже, Замовник отримав від Підрядника повідомлення про залучення до виконання робіт субпідрядних організацій.

За таких обставин, з урахуванням того, що позивачем та його контрагентом дотримано вимог закону щодо залучення субпідрядних організацій, висновки контролюючого органу про те, що ТОВ "Грандзембуд" не має можливості виконати обсяг робіт, які зазначено в актах виконаних будівельних робіт чисельністю працюючих 4 чоловіки є безпідставними, оскільки вказані роботи виконувались субпідрядними організаціями, залученими ТОВ "Грандзембуд" до будівництва об'єкта.

Крім того, між ТДВ "ЖЛ" (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Виконавець) укладено договори про надання послуг з ведення технічного нагляду по об'єкту: "Реконструкція виробничих приміщень підприємства ТДВ "ЖЛ" по вул. Щорса, 67, в м. Житомирі", а саме: №16/4/13 від 16.04.2013 року (т. 2 а.с. 5-8), №9/04/13 від 09.04.2013 року (т. 2 а.с.1-4).

Як вбачається з умов зазначених вище договорів Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується здійснити технічний нагляд за будівництвом об'єкту: "Реконструкція виробничих приміщень підприємства ТДВ "ЖЛ" по вул. Щорса, 67, в м. Житомирі". Здійснення технічного нагляду за будівництвом об'єкту виконується у відповідності з Порядком здійснення технічного нагляду під час будівництва об"єктів архітектури, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2007 року №903.

В судовому засіданні представником позивача зазначено, що податковим органом направлявся запит ФОП ОСОБА_4 від 16.06.2014 року №178/10/06-25-15-01 щодо надання інформації, зокрема чи були залучені до будівництва субпідрядні організації та чи дійсно вартість виконаних будівельних робіт, які вказані в формах КБ-2 та КБ-З, відповідає реальному обсягу витрат по будівельних роботах.

Листом від 24.06.2014 року ФОП ОСОБА_4 повідомив відповідача, про те, що для виконання будівництва ТОВ "Грандзембуд" залучались субпідрядні організації, а також те, що обсяг та вартість виконаних будівельних робіт відповідає формам КБ- 2, КБ-3.

В судовому засіданні представники відповідача зазначили, що в актах приймання виконаних будівельних робіт форми КБ - 2 та довідках про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ - 3 в графі "субпідрядник" відсутні відомості з зазначенням таких організацій, що свідчить про фіктивність виконаних будівельних робіт.

Судом встановлено, що примірні форми КБ- 2 та КБ - 3 затвердженні наказом Мінрегіону від 04.12.2009 року №554.

Так, відповідно до приписів вказаного Наказу, будівельні роботи - це будівельні, монтажні, пусконалагоджувальні та інші роботи, що виконуються під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального та поточного ремонту будівельних споруд.

Згідно роз'яснення ДП "Укрдержбудекспертиза", взаєморозрахунки за виконані обсяги будівельних робіт, які проведені за бюджетні кошти і кошти установ державної форми власності, проводяться обов'язково на підставі форм КБ- 2, КБ -3.

Водночас, для підприємств, що виконують роботи за рахунок інших джерел фінансування, застосування примірних форм КБ-2, КБ-3 є рекомендованим. У цих випадках може складатися інший документ, форма якого зазначається у договорі підряду.

Згідно п. 49 Договору підряду №15 від 08.02.2013 року та додаткових угод укладених до нього, сторони домовились використовувати акти по формі КБ -2 та КБ-3 (а.с.24).

Судом встановлено, що зазначені форми є рекомендованими, однак практикою застосування цих форм, а також чинним законодавством встановлено основні реквізити , які забезпечують отримання інформації про будівельні роботи, а саме: дата, види, обсяги та вартість виконаних робіт, обчислення прибутку, з обґрунтуванням вартості та підтвердження витрат матеріальних ресурсів (згідно роз'яснення ДП "Укрдержбудекспертиза"), назва документу, дата і місце складання, назва підприємства від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської діяльності, одиницю виміру господарської діяльності, посади осіб відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (згідно ст. 9 Закону України " Про бухгалтерський облік та фінансову звітність").

Отже, вище перелічені вимоги не містять вказівки для суб'єктів господарювання, які здійснюють будівельні роботи за власний рахунок, зазначати у формах звітності КБ -2 та КБ-3 субпідрядників.

За таких обставин, з урахуванням того, що будівельні роботи проведені позивачем за власні кошти, обов'язок зазначати в примірних формах КБ - 2, КБ - 3 субпідрядників у підприємства відсутній.

Судом не беруться до уваги доводи представників відповідача що в актах форми КБ -2 зазначено: "будівельні роботи" при тому, що в податкових накладних в розділі номенклатура товарів/послуг зазначено: "організація будівельних робіт", з огляду на наступне.

Відповідно до п. 14 Наказу Міністерство доходів і зборів України, від 14.01.2014, №10 "Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної" до розділу I податкової накладної вносяться дані у розрізі номенклатури постачання товарів/послуг, а саме: до графи 3 - номенклатура товарів/послуг продавця.

Отже, жодних вимог щодо застосування у реквізиті "номенклатура" в податкових накладних Національного класифікатора України "Державний класифікатор продукції та послуг" та наведення інформації про коди з цього класифікатора ні Податковий кодекс України, ні Порядок заповнення податкової накладної не містить.

Крім того, пунктом 1 Порядку визначено, що податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі. Водночас, п. 8 встановлено, що податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати ПДВ у покупця, зареєстрованого як платник податку.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАСУ від 01.03.2012 року №К/9991/85271/11-с.

Згідно п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судом встановлено і не спростовано відповідачем, що здійснення господарських операцій позивачем за перевіряємий період підтверджено первинними документами, що оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

За таких обставин, з урахуванням сукупності досліджених первинних документів, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлено до бюджетного відшкодування за червень 2014 року суму 1454235 грн, за липень 2014 року 477462 грн.

Отже, відповідачем по суті не надано в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б відповідно до вищезгаданих положень податкового законодавства та законодавства з питань бухгалтерського обліку унеможливлювали формування позивачем спірних сум податкових вигод за вищезгаданими операціями, які б свідчили про нездійснення спірних операцій та юридичну дефектність первинних документів за спірними операціям та не доведено непереборних обставин, які б унеможливлювали надання цих документів під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку, в порядку виконання обов'язку передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не доведено законності та обґрунтованості спірного рішення, у зв'язку з чим та виходячи з положень п.1 ч. 2 ст. 162 та ч. 2 ст. 11 КАС України позов слід задовольнити, а податкове повідомлення- рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 20.10.2014 є неправомірними та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 20.10.2014 р. №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Лавренчук

Повний текст постанови виготовлено: 26 січня 2015 р.