Справа № 2а/0370/3713/12
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2015 р. м. Київ К/800/58334/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» до Державної інспекції сільського господарства у Волинській області про визнання дій протиправними, скасування приписів та розрахунків, що переглядається за касаційною скаргою Державного підприємства «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2013 року,

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ДП «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» (Підприємство) звернулося до суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства у Волинській області (Інспекція) про визнання дій протиправними, скасування приписів та розрахунків.

Зазначали, що у 2011 році здійснили будівництво автомобільної дороги лісогосподарського призначення в Ішівському лісництві. Проведеною Інспекцією перевіркою встановлено, що при будівництві Підприємством знято родючий шар ґрунту та здійснено розрахунок шкоди, завданої такими діями. Також встановлено, що Підприємство без належних правовстановлюючих документів займає земельну ділянку комунальної власності на території Микитичівської сільської ради.

Посилаючись на те, що родючий шар ґрунту при будівництві не знімався (оскільки нова дорога прокладалась по осі існуючої ґрунтової дороги), просили, з урахуванням уточнення позовних вимог: визнати неправомірними дії Інспекції щодо проведення перевірки; скасувати приписи Інспекції від 13 вересня 2012 року № 000651 та № 000438, від 18 вересня 2012 року № 000652 та № 000655, а також скасувати розрахунки розміру шкоди, заподіяної зняттям родючого шару ґрунту, від 13 вересня 2012 року на суми 13 9665,25 грн, 30 182,91 грн, 41 325,46 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Підприємство, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 13 та 18 вересня Інспекцією проведена перевірка дотримання Підприємством вимог земельного законодавства, за результатами якої складено акти від 13 вересня 2012 року № 6, № 7 та від 18 вересня 2012 року № 8 та № 9.

У актах зафіксовано, що Підприємством на території Ішівського лісництва здійснено будівництво автомобільної дороги лісогосподарського призначення, при цьому здійснено зняття та перенесення родючого шару ґрунту без належного дозволу.

Також зафіксовано, що Підприємство використовує частину земельної ділянки на території Микитичівської сільської ради без необхідних правовстановлюючих документів.

Приписами Інспекції від 13 вересня 2012 року № 000438, а також від 18 вересня 2012 року № 000652 та № 000655 Підприємство зобов'язано усунути порушення щодо зняття та перенесення родючого шару ґрунту без належного дозволу.

Приписом Інспекції від 13 вересня 2012 року № 000651 Підприємство зобов'язано виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки Ішівського лісництва.

Крім того, 13 вересня 2012 року Інспекцією складено розрахунки розміру шкоди, заподіяної зняттям родючого шару ґрунту, на суми 13 9665,25 грн, 30 182,91 грн та 41 325,46 грн.

Відмовивши у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що зняття родючого шару ґрунту підтверджується робочими проектами кошторисів будівництва.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновки судів передчасними.

Відповідно до статті 168 Земельного кодексу України ґрунти земельних ділянок є об'єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Методика визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963.

Пунктом 7 Методики встановлено, що розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться Держекоінспекцією та її територіальними органами або Держсільгоспінспекцією та її територіальними органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, - територіальними органами Держсільгоспінспекції на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок.

Як вбачається з актів перевірки, Інспекцією встановлено зняття родючого шару ґрунту в трьох кар'єрах по забору піску.

Доводи позивача зводяться до тверджень про те, що ґрунти на місці прокладання дороги відносяться до групи «В Субори» (бідні за родючістю ґрунти, глинисті піски або піщані ґрунти, тощо), і, фактично, зняття родючого шару ґрунту не здійснювалось.

Колегія суддів критично ставиться до висновку судів про те, що факт зняття родючого шару ґрунту може підтверджуватися самим лише кошторисом виконання будівельних робіт. Зокрема, звертає увагу, що фактичне виконання певних робіт має підтверджуватися відповідними актами, а кошторис за своє суттю є плановим документом.

Крім того, Підприємство у позові пояснювало, що будівництво здійснювалося на місці вже існуючої ґрунтової дороги, а розрахунок шкоди проведений Інспекцією на основі теоретичних розрахунків, які не відповідають дійсності.

Як вбачається з актів перевірки та обстеження земельних ділянок, у них відсутні будь-які фактичні дані щодо виду ґрунтів, глибини родючого шару ґрунту у відповідній місцевості.

З урахуванням того, що будівництво дороги здійснювалося у кар'єрах по забору піску на місці вже існуючої ґрунтової дороги, у актах перевірки немає жодної інформації, яка підтверджує характер та обсяг перенесених ґрунтів, суди повинні були більш ретельно дослідити перелічені доводи позивача.

Залишення таких доводів поза увагою та вирішення справи виключно на підставі відомостей кошторису будівництва вбачається порушенням статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами якої судове рішення має бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, судами не надано жодної оцінки позовній вимозі щодо скасування припису Інспекції від 13 вересня 2012 року № 000651, яким Підприємство зобов'язано виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки Ішівського лісництва.

Викладені порушення є підставою для направлення справи на новий розгляд у відповідності до вимог частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами якої Підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного підприємства «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов