Справа № 1214/7363/13
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Київ К/800/25917/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 березня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Лисичанського міського центру зайнятості про визнання дій незаконними, визнання наказу про повернення коштів недійсним, визнання протиправним проведення перевірки та скасування рішення,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача. Просила визнати протиправними дії посадових осіб Лисичанського міського центру зайнятості та скасувати рішення відповідача, оформлене актом від 2 серпня 2012 року № 446 та наказом від 28 серпня 2012 року № 158, про повернення грошових коштів, отриманих нею під час знаходження на обліку відповідача в статусі безробітної.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 22 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 30 травня 2011 року ОСОБА_4 звернулась до Лисичанського міського центру зайнятості. Просила зареєструвати її як таку, що шукає роботу. Зазначала, що не є членом особистого селянського господарства, не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, за цивільно-правовою угодою не працює.

Наказом від 6 червня 2011 року № НТ110606 позивачці надано статус безробітної та призначена виплата допомоги по безробіттю з 6 червня 2011 року по 30 травня 2012 року. Відповідно до довідки центру зайнятості ОСОБА_4 знята з обліку 2 березня 2012 року, за період з 6 червня 2011 року по 2 березня 2012 року дохід від виплати допомоги по безробіттю становить 9387 грн. 92 коп.

Разом з тим, з довідки Вищого професійного училища № 94 від 6 липня 2012 року № 278, витягів з наказів цього учбового закладу від 12 січня 2011 року № 1 «З-УДЗ» та від 12 вересня 2011 року № 17 «З-УДЗ» вбачається, що ОСОБА_4 зарахована на навчання до вказаного закладу 12 січня 2011 року та відрахована 12 вересня 2011 року. За період навчання отримала стипендію 1328 грн. 56 коп.

Наказом директора центру зайнятості від 28 серпня 2012 року № 158 прийнято рішення про повернення позивачкою незаконно отриманої допомоги по безробіттю відповідно до чинного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачка безпідставно набула статусу безробітної внаслідок надання неправдивих даних, відповідальність за підтвердження яких несе персонально. Тому повинна повернути суму незаконно отриманого матеріального забезпечення з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати цього забезпечення, згідно з умовами статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Згідно з положеннями пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних» від 14 лютого 2007 року № 219 для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає у день, що настає після закінчення встановленого строку для пошуку підходящої роботи, до центру зайнятості заяву із зазначенням у ній інформації про те, що він не займається видами діяльності, що визначені частиною 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», і не отримує пенсію на пільгових умовах, а також копію довідки про його ідентифікаційний номер.

Пунктом «б» частини 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що такими особами є громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство».

Частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2003 року № 1533-III передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з частиною 3 вказаної статті сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Абзацом 1 пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним від 13 лютого 2009 року № 60/62 передбачено, що у разі встановлення центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа повинна повернути суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати її матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки у позивачки була наявною обставина, яка не давала їй змогу набути статус безробітної і отримувати у зв'язку з цим допомогу.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процессуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 березня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк