Справа № 826/16716/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 січня 2015 року № 826/16716/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до1. Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві 2. Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві
проскасування наказу в частині, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29 жовтня 2014 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом про: скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - ГУ МВС України в м. Києві, відповідач 1) від 01.10.2014 р. № 589 в частині звільнення сержанта міліції ОСОБА_1 (далі - оскаржуваний наказ); поновлення ОСОБА_1 на посаді міліціонера відділення конвойної служби міліції Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - Солом'янське РУ ГУ МВС України в м. Києві, відповідач 2) з 20.10.2014 р.; зобов'язання Солом'янське РУ ГУ МВС України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 20.10.2014 р. по день виконання рішення суду.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що оскаржуваним наказом, на нього, сержанта міліції, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у неналежному забезпеченні громадського порядку і безпеки на маршруті патрулювання, невжитті заходів до виявлення, запобігання, припинення кримінальних та адміністративних правопорушень, незверненні уваги на особу, яка могла би вчинити злочин, що призвело до порушення вимог п. п. «а», «б» та «в» п. 124 Статуту патрульно-постової служби міліції, затвердженого наказом МВС України від 28.07.1994 р. № 404, неправомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Позивач вказує на те, що наказ від 01.10.2014 р. № 589 мотивований загальними нормами Статуту патрульно-постової служби міліції; в ньому відповідачем 1 не здійснено посилань на конкретні інструктивні норми, які були порушені ОСОБА_1 при спілкуванні з журналістом програми «Гроші», який знаходився у центральній частині міста Києва з предметом схожим на пістолет, та на який працівник міліції не відреагував належним чином.

Як зазначає позивач, відповідач 1, виносячи наказ від 01.10.2014 р. № 589 при визначенні виду дисциплінарного стягнення абсолютно не враховував обставини, визначені законом, а керувався лише тим, що інцидент з ним був відповідним чином інтерпретований журналістами телеканалу « 1+1».

На думку позивача, поза увагою керівництва, де він працював, залишились його ставлення до виконання службових обов'язків, службові характеристики, його рівень кваліфікації, освіта і т.п.

А тому, на переконання позивача, дисциплінарне стягнення, накладене на нього, не відповідає тяжкості вчиненого ним проступку і ступеню його провини.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача 1 подав заперечення, в яких зазначає, що ОСОБА_1 під час несення служби по охороні громадського порядку виявивши невстановлену особу із зброєю за поясним ременем у порушення вимог Статуту патрульно-постової служби міліції не доповів про зазначену подію черговому по районному управлінні чи вищестоящому керівництву.

Крім того, як вказує відповідач 1, ОСОБА_1 не вжив жодних належних та допустимих заходів щодо перевірки цієї зброї, встановлення особи чоловіка та перевірки законності знаходження в нього пістолету, чим допустив грубе порушення службової дисципліни.

У зв'язку з чим, наказом Головного управління МВС України в місті Києві від 01.10.2014 р. № 589 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління» за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у неналежному забезпечення громадського порядку і безпеки на маршруті патрулювання, невжитті заходів до виявлення, запобігання, припинення кримінальних та адміністративних правопорушень, незверненні уваги на особу, яка могла би вчинити злочин, що призвело до порушення вимог п. п. «а», «б» та «в» п. 124 Статуту патрульно-постової служби міліції, затвердженого наказом МВС України від 28.07.1994 р. № 404 на міліціонера відділення конвойної служби міліції ОСОБА_1 правомірно було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

В своїх запереченнях відповідач 1 просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача 1 проти позову заперечував.

Відповідач 2 своїми правами на подання заперечень та/або пояснень, передбаченими ст. ст. 49, 51 КАС України не скористався.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 17.12.2014 р. представника відповідача 2, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Останню посаду, яку він займав перед звільненням - міліціонер відділення конвойної служби міліції Солом'янського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві, звання - сержант міліції.

Як встановлено судом, на виконання телефонограми від 01.09.2014 р. № 671, адресованої заступникам начальників управлінь-начальникам міліції громадської безпеки районних управлінь, останнім з метою забезпечення належного правопорядку в центральній частині міста Києва необхідно було з 08 год. 00 хв. 02.09.2014 р. та в подальшому щоденно до особливого розпорядження виділити по 2 чол. для несення служби у складі спільних з військовослужбовцями Національної гвардії України нарядів на протязі доби (з 08:00 год. до 20:00 год. та з 20:00 год. до 08:00 год. наступного дня).

05 вересня 2014 року згідно розстановки сил і засобів Шевченківського районного управління ГУ МВС України в місті Києві в центральній частині міста Києва та на об'єктах підвищеної уваги на охорону громадського порядку були задіяні спільні наряди працівників районних управлінь Головного управління МВС України в місті Києві та військовослужбовці Національної гвардії України.

На маршруті № 305 по вул. Хрещатик, 7/11-1 в місті Києві несли службу міліціонер відділення конвойної служби міліції Солом'янського районного управління ГУ МВС України в місті Києві сержант міліції ОСОБА_1 спільно із військовослужбовцями Національної гвардії України.

Цього ж дня журналіст програми «Гроші» під час зйомок відеосюжету про роботу працівників міліції, перебуваючи в камуфляжному одязі навмисно помістив за поясний ремінь стартовий (сигнальний) пістолет «Шмайсер», рукоятка якого демонстративно виглядала з-під поясного ременя.

Підійшовши до наряду міліції в складі сержанта міліції ОСОБА_1 та військовослужбовців Національної гвардії України, журналіст програми «Гроші» запитав у них як пройти на вулицю Прорізну.

ОСОБА_1 пояснив журналісту подальший маршрут його слідування та поцікавився в останнього, що за предмет знаходиться у нього за поясним ременем.

Журналіст відповів, що це іграшка.

Через деякий час поспілкувавшись з працівниками міліції з приводу того, що він перебуває місті Києві вперше та з інших питань, пішов у вказаному напрямку дороги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відеоролик, у якому журналіст програми «Гроші» під час зйомок відеосюжету про роботу працівників міліції, перебував у центральній частині міста Києва з стартовим (сигнальним) пістолетом «Шмайсер», якого розмістив за поясним ременем таким чином, щоб рукоятка із магазином демонстративно виглядала з під ременя, було показано в ефірі телеканалу « 1+1».

21 вересня 2014 року наказом Головного управління МВС України в місті Києві № 826 за даним фактом було призначено службове розслідування. Для проведення службового розслідування було створено комісію у складі трьох осіб: голова комісії та два члени комісії.

Під час проведення службового розслідування, пояснення були відібрані у сержанта міліції ОСОБА_1, відповідального за організацію несення служби піших нарядів у центральній частині міста Києва заступника начальника Шевченківського районного управління - начальника міліції громадської безпеки підполковника міліції Григоренка Володимира Алімовича та начальника сектору дозвільної системи Шевченківського районного управління майора міліції Кондратенка Володимира Володимировича.

Зокрема, з пояснень ОСОБА_1, наданих ним 23.09.2014 р. встановлено, що 05.09.2014 р. під час несення ним служби по охороні громадського порядку в центральній частині міста Києва до нього підійшов незнайомий чоловік одягнений у військову форму та запитав як пройти на одну із вулиць міста Києва.

ОСОБА_1 показавши йому маршрут слідування, побачив, що в нього за ременем виглядає рукоятка можливої зброї, після чого поцікавився, що за предмет у нього знаходиться за поясним ременем. Невідомий чоловік (журналіст) пояснив, що то іграшка, після чого останній пішов у вказаному напрямку дороги.

За наслідками проведеного службового розслідування, комісією було складено Висновок службового розслідування за інформацією, викладеною у відеоролику, знятому журналістами програми «Гроші» та показаному на телеканалі « 1+1», який 23.09.2014 р. було затверджено начальником Головного управління МВС України в місті Києві.

01 жовтня 2014 року начальником Головного управління МВС України в місті Києві винесено Наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління» № 589, пунктом першим якого, на міліціонера відділення конвойної служби міліції Солом'янського районного управління ГУ МВС України в місті Києві сержанта міліції ОСОБА_1, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в неналежному забезпеченні громадського порядку і безпеки на маршруті патрулювання, невжитті заходів до виявлення, запобігання, припинення кримінальних та адміністративних правопорушень, незверненні уваги на особу, яка могла би вчинити злочин, що призвело до порушення вимог п. п. «а», «б» та «в» п. 124 Статуту патрульно-постової служби міліції, затвердженого наказом МВС України від 28.07.1994 р. № 404, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

З наказом Головного управління МВС України в місті Києві від 01.10.2014 р. № 589 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління» ОСОБА_1 ознайомився 16.10.2014 р., про що власноруч записано ним в примірнику наказу.

На підставі вказаного наказу, 17 жовтня 2014 року Головним управлінням МВС України в місті Києві винесено Наказ № 1028 о/с, яким сержанта міліції ОСОБА_1, міліціонера відділення конвойної служби міліції Солом'янського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві, відповідно до пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, 20 жовтня 2014 року звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік).

24 жовтня 2014 року ОСОБА_1 отримав трудову книжку та військовий квиток на своє ім'я, про що останнім було складено розписку.

Незгода з вказаним вище наказом від 01.10.2014 р. № 589 в частині, що стосується його, маючи на меті поновитися на посаді, яку займав перед звільненням та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд частково погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 р. № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114), Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.1994 р. № 404, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.09.1994 р. за № 213/423 (далі - Статут № 404) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Приписами Закону № 565-XII визначено, що міліція в Україні - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань; виконання адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.

Статтями 10 та 11 Закону № 565-XII визначені основні обов'язки та права міліції.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону № 565-XII особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 565-XII порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми, Кабінет Міністрів УРСР своєю постановою від 29 липня 1991 року затвердив Положення № 114.

Розділом VII Положення № 114 регулюються питання звільнення зі служби.

Так, п. 62 Положення № 114 визначено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Приписами пп. «є» п. 63 Положення № 114 визначено, що особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Відповідно до п. 66 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Як встановлено під час розгляду справи, на позивача за вчинення дисциплінарного проступку, було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені в Дисциплінарному статуті.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначені види дисциплінарних стягнень.

Так, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

З аналізу оскаржуваного наказу вбачається, що до позивача застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Разом з тим, суд зазначає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо (ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Як вбачається, комісією, що створена для проведення службового розслідування, було встановлено, що позивачем неналежно були забезпечені громадський порядок і безпека на маршруті патрулювання, не вжито заходів до виявлення, запобігання, припинення кримінальних та адміністративних правопорушень, не звернено уваги на особу, яка могла би вчинити злочин, що призвело до порушення вимог п. п. «а», «б» та «в» п. 124 Статуту патрульно-постової служби міліції.

Згідно з приписами Статуту № 404 патрульно-постова служба міліції - це діяльність спеціальних нарядів міліції по охороні громадського порядку, безпеці і боротьбі з правопорушеннями на вулицях, площах, в парках, на транспортних магістралях, портах, в аеропортах та інших громадських місцях, а також при проведенні масових заходів, ліквідації наслідків аварії, катастрофи, стихійного лиха.

Основними завданнями патрульно-постової служби міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав, свобод і законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона громадського порядку і громадської безпеки; виявлення, запобігання, припинення та розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; захист власності від злочинних посягань (п. 1 Статуту № 404).

Відповідно до п. 4 Статуту № 404 працівники міліції, які несуть патрульно-постову службу, повинні: мати високі моральні якості, необхідну професійну підготовку; бути дисциплінованими, пильними і чесними при виконанні службових обов'язків, діяти рішуче й наполегливо, стійко переносити всі труднощі, пов'язані з службою, не шкодуючи своїх сил для виконання службових обов'язків; виконувати свої завдання у точній відповідності з законами; поважати гідність особи і ставитись до неї гуманно, захищати права людини незалежно від її соціального походження, расової та національної належності, громадянства, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань; при звертанні до громадянина називати своє прізвище, звання та пред'являти на його вимогу службове посвідчення.

Згідно з п. 124 Статуту № 404 патрульні і постові наряди забезпечують належний громадський порядок і безпеку на своїх маршрутах і постах відповідно до чинних законів і встановлених правил поведінки. Вони повинні підтримувати нормальну обстановку і порядок на вулицях, площах, в парках, на транспортних магістралях, в аеропортах та в інших громадських місцях, вживаючи при цьому своєчасних заходів щодо виявлення, запобігання й припинення порушень громадського порядку.

Підпунктами «а», «б» та «в» п. 124 Статуту № 404 визначено, що патрульні і постові наряди зобов'язані: а) виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою профілактичні та розшукові заходи, передбачені чинним законодавством; б) припиняти адміністративні правопорушення; в) виявляти причини й умови, що сприяють вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, суд зазначає, що під час розгляду даної справи представником відповідача 1 не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення адміністративного правопорушення чи кримінального злочину особою, у якої перебував предмет, схожий на зброю.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що зазначений предмет органами внутрішніх справ, в тому числі і під час проведення службового розслідування, не вилучався, відповідне його експертне дослідження не проводилось.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач запитував у особи, з-під поясного ременя якої виглядала рукоятка можливої зброї щодо її походження, на що була надана відповідь, яка вказувала на те, що це не є зброя.

Отже, відповідачами не доведено суду факту порушення позивачем вимог п. п. «а», «б» та «в» п. 124 Статуту № 404 та, відповідно, настання будь-яких наслідків стосовно неналежного виконання ОСОБА_1 службових обов'язків.

Окрім цього, суд звертає увагу на той факт, що позивач жодних дисциплінарних стягнень на час проведення службового розслідування та видачі оскаржуваного наказу не мав.

На переконання суду, відповідач 1 приймаючи оскаржуване рішення керувався лише тим, що інцидент з позивачем був відповідним чином інтерпретований журналістами телеканалу « 1+1».

Поза увагою відповідача 1 залишилось ставлення позивача до виконання службових обов'язків, службові характеристики, рівень кваліфікації позивача, його освіта і т.п.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що дисциплінарне стягнення, накладене на позивача, не відповідає тяжкості вчиненого ним проступку і ступеню його провини.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 01.10.2014 р. № 589 в частині накладення на сержанта міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Разом з тим, як встановлено судом, в подальшому даний наказ став підставою для винесення відповідачем 1 Наказу «Щодо особового складу» від 17 жовтня 2014 року № 1028 о/с, на підставі якого сержанта міліції ОСОБА_1, міліціонера відділення конвойної служби міліції Солом'янського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві, відповідно до пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, 20 жовтня 2014 року звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік).

Таким чином, саме наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 17.10.2014 р. № 1028 о/с став підставою для звільнення 20.10.2014 р. позивача з органів внутрішніх справ, що також підтверджується копією Трудової книжки серії НОМЕР_1, оформленої на ім'я ОСОБА_1

Втім, позивачем даний наказ не оскаржується, а суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розглядає справу в межах позовних вимог.

Поновлення ж передбачає скасування того наказу яким позивача було звільнено з органів внутрішніх справ та таке поновлення має відбуватися з дня наступного за днем звільнення, тобто з 21.10.2014 р.

Аналіз встановлених фактів дає суду підстави вважати, що позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту.

Належними будуть вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 17.10.2014 р. № 1028 о/с.

Оскільки таких вимог ОСОБА_1 не заявлено, не можуть бути й вирішені питання про його поновлення на посаді, що останній займав перед звільненням та виплати йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 01.10.2014 р. № 589 в частині накладення на сержанта міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, в решті заявлених ним вимог - відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, в зв'язку із чим, позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи те, що ОСОБА_1, відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI, звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом стосовно нього не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління» від 01 жовтня 2014 року № 589 в частині накладення на сержанта міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

3. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко