Справа № 823/3943/14
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року справа № 823/3943/14

18 год. 17 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Гришанова Д.Є.,

позивача - ОСОБА_1. (особисто),

представника позивача - ОСОБА_2 (згідно з довіреністю),

представника відповідача - Зубенка С.М. (згідно з довіреністю);

представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Гудзя О.С. (згідно з довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ПАТ «КБ «НАДРА», - про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2014 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області (далі-відповідач) про скасування (визнання недійсним) податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 12.12.2014 №.

Позов мотивовано тим, що для притягнення до відповідальності відповідач застосував норму закону, яка набрала чинності після виникнення спірних правовідносин. Також зазначено, що відповідач не отримував від кредитора повідомлення про прощення боргу, що, на думку позивача, є обов'язковою умовою для нарахування податку. Позивач стверджує, що сума коштів, з якої нарахований податок на доходи фізичних осіб, стягувалась за позовом банку у судовому порядку, а отже не входить в об'єкт оподаткування цим податком. У зв'язку з цим просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував з тих підстав, що під час податкової перевірки позивача виявлено, що позивач не сплатив податок на доходи фізичних осіб із суми прощеного банком боргу згідно з кредитним договором. Тому, відповідач донарахував відповідні зобов'язання. У зв'язку з цим просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору заперечував проти задоволення позову та пояснив, що грошове зобов'язання позивача, визначене оскаржуваним рішенням, виникло внаслідок списання банківською установою штрафних санкцій відповідно до укладеної угоди до кредитного договору. Зазначив, що ці кошти є доходом позивача, за який він має сплатити відповідний податок.

Заслухавши пояснення та доводи представників осіб, які брали участь у справі, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі у їх взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв'язку з таким.

З письмових доказів у справі суд встановив, що 04.12.2014 відповідач провів документальну невиїзну перевірку позивача з питань повноти оподаткування податком на доходи фізичних осіб доходу, отриманого у вигляді додаткового блага від ПАТ «КБ НАДРА» за 2011 рік, та своєчасності подання декларації про майновий стан і доходи.

Перевіркою виявлено порушення позивачем абз. «д» підп.164.2.17. п.164.2. ст.164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 3155,51грн.; п.179.1. ст.179 з урахуванням вимог підп.49.18.4. п.49.18. ст.49 ПК України. До таких висновків відповідач дійшов проаналізувавши дані податкової звітності ПАТ «КБ НАДРА» форми 1-ДФ, в якій відображено 19668,89грн., як суму нарахованого позивачу доходу за ознакою 126 (додаткове благо).

За результатами перевірки складено акт від 04.12.2014 №1960/23-04-17-0108/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки). На підставі нього відповідач прийняв оскаржуване ППР від 12.12.2014 №, яким позивачу збільшив суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 4114,39грн. (3155,51грн. - основний платіж та 958,88грн. - штрафна (фінансова) санкція).

Надаючи оцінку вищевказаним обставинам справи суд взяв до уваги таке.

За змістом п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Абз.«д» підп.164.2.17 п.164.2. ст.164 ПК України (у редакції станом на 08.07.2011) встановлено, що до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Отже, посилання позивача на ту обставину, що відповідач застосував до спірних правовідносин норму ПК України, яка не діяла станом на час їх виникнення, є безпідставним.

З аналізу вказаних норм вбачається, що обов'язок самостійної сплати податку на доходи фізичних осіб, внаслідок анулювання кредитором суми боргу, виникає у платника податку за наявності таких умов:

- отримання платником податку доходу у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням;

- надіслання (вручення) платнику податку кредитором повідомлення про анулювання боргу або укладення з платником відповідного договору;

- включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

Суд з'ясував, що цих умов Черкаською філією ПАТ «КБ «НАДРА» (далі - банк) дотримано.

Так, 14.04.2008 між позивачем та банком укладений договір «Автопакет» №194п/99/2008-980. Умовами цього договору передбачено надання позивачу коштів на придбання транспортного засобу в сумі 116800,00грн. із відсотковою ставкою 20,6% річних на залишок заборгованості. Розділом 5 договору передбачено застосування до позичальника пені та штрафів у разі прострочення ним сплати необхідних платежів.

03.08.2011 між банком та представником ОСОБА_1 ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованою в реєстрі 14.05.2011 за №648, підписана додаткова угода №1 до зазначеного договору. П.5 цієї угоди передбачено, що всі штрафні санкції (пеня та штрафи), які були нараховані позичальнику внаслідок порушення ним умов договору на дату підписання додаткової угоди та не сплачені ним, анулюються одночасно з підписанням угоди.

Листом від 03.08.2011 вих.№1759 ПАТ «КБ «НАДРА» повідомив позивача про анулювання заборгованості в сумі 19668,89грн. відповідно до вищевказаної додаткової угоди та роз'яснив про його обов'язок відобразити зазначену суму у річній податковій декларації та сплатити з неї відповідний податок. У зв'язку з цим, банк відобразив зазначені кошти у розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум отриманого з них податку (звіт форми 1-ДФ), як дохід позивача за ознакою 126 (додаткове благо).

Вищевказаний лист отриманий 03.08.2011 ОСОБА_5, що підтверджується її підписом. Отже посилання позивача на те, що він такого повідомлення не отримував, спростоване.

Тому, отримання позивачем доходу від ПАТ «КБ «НАДРА» в сумі 19668,89грн. у розумінні норми абз. «д» підп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України підтверджується письмовими доказами у справі.

Матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом згідно з підп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України є додатковим благом, яке включається до складу доходу за змістом підп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України.

Доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу, визначені ст.165 ПК України. Зокрема, підп.165.1.29. п.165.1. ст.165 (у редакції станом на 08.07.2011) передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума депозиту (вкладу), внесеного платником податку до банку чи небанківської фінансової установи, яка повертається йому, а також основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

Отже, штрафні санкції, які виникли внаслідок неналежного виконання своїх договірних зобов'язань за кредитним договором включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу.

До платників податку з доходів фізичних осіб згідно з п.162.1 ст.162 ПК України віднесено: фізичних осіб - резидентів, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізичних осіб - нерезидентів, які отримують доходів з джерела їх походження в Україні; податкових агентів. Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об'єктами оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Підпунктами 16.1.3. - 16.1.4 п.16.1. ст.16 ПК України встановлений обов'язок платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів та сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У зв'язку з цим, відповідно до підп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.7 ст.179 ПК України позивач зобов'язаний був до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до податкового органу, в якому перебуває на обліку, відобразити в ній вказаний дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним та сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Оцінюючи правомірність розрахунку оспорюваного податкового зобов'язання, суд врахував п.167.1 ст.167 ПК України, яким визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Зважаючи на дотримання відповідачем вказаних норм, суд дійшов висновку, що він діяв у межах та у спосіб, що визначені законодавством.

Доводи позивача про списання з нього штрафних санкцій на підставі рішень Шполянського районного суду Черкаської області від 28.10.2010 у справі №2-815/10 та апеляційного суду Черкаської області від 20.01.2011 у справі №22ц-68/2011 суд не взяв до уваги, оскільки вищезазначена додаткова угода, відповідно до якої банк списав частину заборгованості позивача, підписана сторонами після прийняття цих судових рішень. Відношення суми, на яку позивачу нарахований податок згідно з оскаржуваним рішенням, до вказаної судової справи сторонами не доведено.

П.123.1 ст.123 ПК України передбачено, що самостійне визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання платника податків на підставах, визначених пунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.120.1 ст. 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно визначив позивачу грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2011 рік у сумі 3155,51грн. та застосував штраф в розмірі 958,88грн. А тому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте в межах та у спосіб, що передбачені законодавством і скасуванню не підлягає.

У зв'язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог, на виконання ст.94 КАС України про вирішення питання стягнення судових витрат пропорційно задоволеним вимогам суд врахував, що цей позов є майновим, оскільки прямо впливає на склад майна позивача.

Згідно з абз.2 п.п.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2014 №3674-VI за подання до адміністративного суду позову майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 2 відсотків розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, ставкою судового збору у цій справі є 1827,00грн. (1,5 розміру мінімальної заробітної плати).

Ч.3 ст.4 вказаного Закону передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи часткову оплату позивачем судового збору при поданні позову в розмірі 182,70грн. та вищезазначені обставини, суд дійшов висновку стягнути з позивача на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1644 грн. 30 коп.

Керуючись ст.ст. 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 12.12.2014 № відмовити повністю.

2. Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 1644,30грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні 30 коп.).

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного тексту постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

4. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич

Повний текст постанови виготовлений 29.01.2015