Справа № 2а-1970/4340/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-1970/4340/12

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2015р. Справа № 876/3455/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Клюби В.В.,

судді Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області, м.Борщів Тернопільської області

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.01.2013р. у справі №2-а/1970/4340/12

за позовом управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області, м.Борщів Тернопільської області

до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Борщівському районі Тернопільської області, м.Борщів Тернопільської області

про визнання дій неправомірними та зобов’язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2012р. позивач: управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Борщівському районі Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов’язання до вчинення дій, просило визнати дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Борщівському районі Тернопільської області неправомірними щодо не включення в акти щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та зобов’язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Борщівському районі Тернопільської області включити в акти щомісячної звірки витрати за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку н виробництві або професійного захворювання за період з 01.07.2012р. по 31.12.2012р. витрати на виплату пенсіонерам щомісячної державної адресної допомоги та витрати на доставку та виплату пенсій, які збільшились у зв’язку з виплатою щомісячної державної адресної допомоги, та відшкодувати зазначені витрати.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.01.2013р. у справі №2-а/1970/4340/12 у задоволенні позовних вимог управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, її оскаржив позивач: управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області, який в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що постанова винесена без повного та всебічного з’ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних із виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2003р. за №376/7697 (далі – Порядок), передбачено спеціальний порядок відшкодування спірних коштів шляхом складення та підписання сторонами відповідних щомісячних актів звірок. Апелянт стверджує, що оскільки відшкодування коштів управлінню Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області проводиться на централізованому рівні, то для того, щоб Пенсійний фонд України провів відповідні розрахунки, необхідно підписати акти звірок з відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Борщівському районі Тернопільської області.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до вимог ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а тому Відділення не може нести такі витрати.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи та є вірними, з таких міркувань.

Встановлено, що на виконання Порядку позивач склав та надав відповідачу для підписання Акт щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві. Відповідач відмовився підписувати вказаний акт, мотивуючи свою відмову тим, що такі витрати не підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ст.10 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (далі – Закон №1788-ХІІ), пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України, а згідно із вимогами ст.8, Пенсійний фонд, поряд з іншими надходженнями, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами на заходи соціального страхування.

Відповідно до вимог ст.81 Закону №1788-ХІІ, призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Статті 21, 28 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі – Закон№1105-ХІV) передбачають обов’язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або у разі його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Збір та акумулювання страхових внесків здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань відповідно до ст.46 Закону №1105-ХІV та статей 1, 2 Закону України “Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі – Закон №2272-ІІІ).

Відповідно до вимог ч.2 ст.7 Закону №2272-ІІІ, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Згідно із вимогами п.5 ч.2 ст.24 Закону №1105-ХІV, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно із вимогами п.2 “Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4 (далі – Порядок), останній визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат, пов’язаних з виплатою відповідних пенсій.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Відповідно до вимог п.6 Порядку, головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі вищевказаної Довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Згаданий порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат, пов’язаних із виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер із цих причин, що призначені особам, застрахованим згідно із Законом №1105-ХІV (крім осіб, зазначених у п.2 ст.8 цього Закону), у тому числі добровільно застрахованим, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам унаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов’язаних із виконанням ними трудових обов’язків.

Отже, у разі незгоди Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підписання актів звірки в судах адміністративної юрисдикції мають вирішуватись вимоги про стягнення витрат, а не вимоги про підписання цих актів, тому що Порядок не врегульовує спірних правовідносин, що виникли в цьому випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків має застосовуватися за відсутності спору.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, передбачений ст.21 Закону №1105-ХІV.

Відповідно до вимог ст.21 вказаного Закону, позивач зобов’язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров’я, в тому числі: пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, при настанні страхового випадку; щомісячну цільову грошову допомогу на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомогу на поховання сім’ї померлого або особи, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; суму витрат Пенсійному Фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Відповідно до вимог п.4 Порядку, відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів №1788-ХІІ, №1105-ХІV та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Державна адресна допомога, яка встановлена постановою №265 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2009р. №198 “Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян” не передбачена у вказаному переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Крім того, колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає, що при наявності спору між такими суб’єктами владних повноважень та недосягнення згоди щодо підписання актів зі сторони Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, він повинен вирішуватися шляхом пред’явлення адміністративного позову про стягнення відповідних коштів, а не шляхом пред’явлення вимог про прийняття до заліку та включення в акти щомісячних звірок певних сум, оскільки така дія передбачає обопільну згоду та відсутність спору між сторонами.

Така правова позиція, крім іншого, була висловлена Судовою палатою у адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 20.03.2007р. у справі №21-1087 за позовом управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області до відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Великобагачанському районі Полтавської області про зобов’язання прийняти до заліку та відшкодування сум.

Тому, оскільки Порядок не врегульовує спірних правовідносин, що виникли в цьому випадку, а встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків має застосовуватися за відсутності спору, та державна адресна допомога не передбачена у переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, апеляційний суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог Управління щодо зобов’язання включити до актів звірки витрати на виплату адресної допомоги.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга висновків суду першої інстанції не спростовує, відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області, м.Борщів Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.01.2013р. у справі №2-а/1970/4340/12 за позовом управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області, м.Борщів Тернопільської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Борщівському районі Тернопільської області, м.Борщів Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов’язання до вчинення дій, - залишити без задоволення.

2. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.01.2013р. у справі №2-а/1970/4340/12, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя В.В. Клюба

Суддя Я.С. Попко