Справа № 810/6205/14
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6205/14 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Літвіна Н.М., Хрімлі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2014 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним, скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним, скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2014 року позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення №2690//187 від 08.08.2014 р. Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області.

Визнано протиправною і скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-37/ від 14.10.2014 р. Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області.

Визнано протиправним і скасовано податкове рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №2691//188 від 08.08.2014 р. Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками Білоцерківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області проведено перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року. За результатами даної перевірки складено Акт перевірки, в якому були зафіксовані виявлені порушення:

- п.п. 138.1.1 п.138.1 ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, занижено суму чистого оподаткованого доходу на суму 8364,00 грн., в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб на суму 1254,61 грн., в тому числі: за 2013 р. в сумі 1254,60 грн.;

- п. 2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464- VІ, а саме: заниження суми єдиного соціального внеску за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., що підлягає сплаті з отриманого чистого доходу в сумі 5560,99 грн., в т.ч. 2012 р. - 2508,03 грн., 2012 р. - 3052,96 грн.;

- п.185.1 ст.185, п.188.1, ст.188, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.6 ст.201 ПК України, встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ в сумі 1739,00 грн., в т.ч. за травень 2013 р. в сумі 1480,00 грн., червень 2013 р. в сумі 259,00 грн. по ТОВ «Ярмак Трейд» в сумі 1739,00 грн.;

- п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 п.201.6 ст.201 ПК України, встановлено завищення суму податкових зобов'язань з ПДВ у сумі 1911,00 грн., в т.ч. по ТОВ НВП «Будтехносервіс» на суму ПДВ 569,80 грн., в т.ч. за червень 2013 р. на суму 569,80 грн., ТОВ «Капіталбудсервіс» на суму ПДВ 283,00 грн., в т.ч. за червень 2013 р. на суму 283,00 грн., ТОВ «Аеровент» на суму ПДВ 569,80 грн., в т.ч. за липень 2013 р. на суму 569,80 грн., ТОВ «СВІК» на суму ПДВ 488,40 грн., в тому числі за липень 2013 р. на суму 488,40 грн. На підставі чого винесено оскаржувані рішення.

Відповідно до п. 138.4. ст. 138 ПК Ураїни, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Встановлено, що в книзі обліку доходів і витрат позивача 27.08.2013 р. відображено суму доходу в розмірі 16666,67 грн. (отримана передоплата 20000,00 грн. без врахування ПДВ).

Передоплата підтверджена випискою банку за 27.08.2013 р. Отже, куруючись вимогою п.138.4 ст. 138 ПКУ, в цей же період відображені витрати на виробництво решіток по даній передоплаті в розмірі 15000,00 (в яку входить сума 794,00 грн., як пропорційне віднесення витрат до отриманих доходів).

09.09.2013р. в книзі обліку доходів і витрат позивача відображено суму доходу в розмірі 8333,33 грн. (отримана передоплата 10000,00 грн. без врахування ПДВ). Передоплата підтверджена випискою банку за 09.09.2013р. Сума витрат в цьому ж періоді відображена в розмірі 7535,00 грн.

Відображені витрати (в серпні 2013р. 794,00 грн. і вересні 2013 р. 7535,00 грн.) разом складають 8329,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, сума витрат випливає з розрахованої калькуляції на виробництво замовлених решіток: Попередня калькуляція №КА 0005268 від 06.08.2013р. - РВ3-АL 1100х1300 (назва виробу), 1115,78 (собівартість товару), 1115,78 грн. (загальна собівартість); Попередня калькуляція №КА 0005269 від 06.08.2013р. - РВ3-АL 2100х1300 (назва виробу), 1098,36 (собівартість товару), 1098,36 грн. (загальна собівартість); Попередня калькуляція №КА 0005280 від 06.08.2013р. - РВ3-АL 1100х1300 (назва виробу), 916,77 (собівартість товару), 916,77 грн. (загальна собівартість); Попередня калькуляція №КА 0005274 від 06.08.2013р. - РВ3-АL 1700х1730 (назва виробу), 2015,10 (собівартість товару), 2015,00 грн. (загальна собівартість); Попередня калькуляція №КА 0005268 від 06.08.2013р. - РВ3-АL 2840х790 (назва виробу), 1591,50 (собівартість товару), 3183,00 грн. (загальна собівартість). Всього на суму 8329,00 грн.

Таким чином, керуючись вимогами ПК України та розрахунками на виробництво, позивачем у витрати в 2013 р. поставлено кошти у розмірі 8329,00 грн., що складає вартість решіток, які були виготовлені та поставлені замовнику TOB «ХК «Енергомонтажвентиляція» по видатковій накладній № РН-0000012 від 12.02.2014 р., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до вимог п. 177.2 ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 14.1.27 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для проведення господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 177.4. ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач для виготовлення решіток придбав у 2013 р. у постачальників матеріали (профіль передбачений в калькуляції), на загальну суму 81096,00 грн., що підтверджується банківськими виписками, рахунками фактурами, податковими накладними). Але, на виконання вимог п. 138.4 ст. 138 ПК України, позивач відобразив витрати тільки в тій сумі і в тому періоді, в якому безпосередньо отримано прибуток.

Таким чином, позивач відобразив витрати, відповідно до вимог пп.138.1.1 п.138.1, п.138.4 ст.138, п. 177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, та вимог ведення книги обліку доходів і витрат визначених Наказом ДПАУ № 1025 від 24.12.2010 р. та в подальшому наказом Міністерства доходів і зборів № 481 від 16.09.2013 р.

Згідно п.п.14.1.266 п.14.1 ст.14 ПК України, касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов'язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Відповідно до абз. 3,5 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.7.2010 р. (далі Закон України № 2464- VI), платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (фізичні особи - підприємці), зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року. Для таких платників звітним періодом є календарний рік.

Розмір єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування для платника визначеного п.4 ч. 1 ст.4 Закону України № 2464-VI (фізичної особи - підприємця), становить 34.7 % від бази нарахування.

Базою нарахування ЄВ для ФОП є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи Фізичних осіб (п.2 ч. І ст.7 Закону України № 2464- VI).

А сума доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб визначається за рік, як чистий дохід (різниця між загальним річним доходом і витратами) (ст.177 ПК України).

Разом з вищевказаними нормами питання порядку і сплати єдиного внеску регулювалось також Постановою Правління ПФУ № 21-5 від 27.09.2010 р. «Про затвердження інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (регулювала питання за 2012 і частково 2013 р), та Наказом Міністерства доходів і зборів № 455 від 09.09.2013 р.

Фізичні особи - підприємці розраховують суму ЄВ з суми доходів за рік на підставі річної податкової декларації ( п.4.5.2. Постанови Правління ПФУ та ч.І п.4.5. Наказу Міндоходів і зборів).

Форма і порядок заповнення річної податкової декларації були передбачені Наказом Міністерства фінансів № 1395 від 07.11.2011 р. «Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи» (діяв до 11.12.2013 р.), та Наказом Міндоходів і зборів № 793 від 11.12.2013 р. «Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи» (який діє з 11.12.2013 р. поданий час.)

Виходячи з вимог вищевказаних нормативних актів, в податковій декларації за рік вказується середньомісячний дохід (додаток 5 до Декларації «Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності»).

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, платник ЄВ фізична особа - підприємець, розраховує розмір ЄВ із розміру доходу за рік та сплачує його в розмірі 34,7 відсотків від річного доходу вказаного в податковій декларації. В звіті по ЄВ вказуються суми середньомісячного доходу визначені в податковій декларації.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач подавав за 2012 та 2013 роки до Пенсійного фонду звіти з сумами, відповідно до сум, вказаних в податкових деклараціях, нарахував відсоток, передбачений законодавством, у розмірі 34,7 % від річного доходу.

Витратами операційної діяльності, відповідно до п. 138.1.1. статті 138 ПКУ, є собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.4 ст. 138 ПК України, визначено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 ПК України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів складається з витрат прямо пов'язаних з виробництвом, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; загально виробничих витрат, ін.

До складу прямих матеріальних витрат, відповідно до п.138.8.1. ст. 138 ПКУ, включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару.

Тобто, для віднесення витрат до складу валових, необхідно дотримання наступних умов:

- вони повинні бути документально підтверджені.

- пов'язані із господарською діяльністю підприємця.

- повинні бути безпосередньо пов'язані із отриманням доходів.

- включитись до витрат операційної діяльності відповідно до Розділу III ПК України.

- повинні бути фактично оплачені.

Також встановлено, що «ХК Електромонтажвентиляція» перерахувала кошти (виручка у грошовій сумі). Всі кошти в розмірі 94033,24 грн. платником відображено у дохід. Факт відвантаження продукції, чи не відвантаження продукцію покупцю, не впливає на суму доходу (не зменшує дохід платника).

Витрати для виробництва продукції понесені платником по іншій операції, а саме, по придбанню профілю для виготовлення решіток у виробників профілю ТОВ «Еталон Трейд» та ТОВ «Алюпол». Кошти у грудні 2013 року перераховані платником, що підтверджується рахунками-фактури та банківськими виписками. По фірмі ТОВ «Еталон Трейд» на загальну суму 63000,00 грн. та фірмі ТОВ «Алюпол» на загальну суму 18096,00 грн. Разом попередня оплата за товар становить 81096,00 грн. Але, в витрати було відображено тільки суму в розмірі 8329 грн. в зв'язку з тим, що, згідно ст. 138.4 ПК України, сума витрат відображається в тому періоді та пропорційно, коли фактично отримані доходи (виручка за продукцію).

Тому, ФОП Мартинюк було включено у затрати не всю суму попередньої оплати, а лише ту її частину, яка стосується отримання доходів (попередня оплата від ТОВ ХК «Енергомонтажвентиляція»), тобто в розмірі 8329,00 грн. (у серпні 27.08.2013 р. - 794,00 грн. (частково із суми 15000 грн.) і у вересні 09.09.2013 року 7535,00 грн.). Сума витрат розраховувалась на підставі попередньої калькуляції на виготовлення виробів, яка пред'являлась перевіряючому, копія калькуляції наявна в матеріалах справи.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення №2690//187 від 08.08.2014 р., вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-37/ від 14.10.2014 р. та рішення про застосування штрафних санкцій №2691//188 від 08.08.2014 р. підлягають скасуванню, оскільки позивач здійснив облік прибутку та витрат, відповідно до вимог чинного законодавства, а саме: кошти отримані від покупця поставив у валовий дохід в повному обсязі, а витрати (на купівлю матеріалів) поставив пропорційно, тільки у тому розмірі, який витрачено для виробництва решіток, оплачених покупцем.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: Н.М. Літвіна

О.Г. Хрімлі

Повний текст ухвали виготовлений 30.01.2015 року.

.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Хрімлі О.Г.