Справа № 2а-3847/11/0122
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Київ К/9991/22776/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим на постанову Центрального районного суду м. Сімферополя від 7 червня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим (далі УПФУ) в якому просила визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача про зупинення виплати пенсії, а також зобов'язати останнього поновити її виплату та стягнути недоплачену частину пенсії, починаючи з 1 грудня 2010 року.

В обґрунтування позову зазначала, що рішення відповідача про зупинення виплати пенсії не ґрунтується на вимогах закону, порушує її права та підлягає скасуванню, а тому просила про задоволення позову.

Постановою Центрального районного суду м. Сімферополя від 7 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2012 року, позов задоволено повністю, визнано дії неправомірними, а спірне рішення відповідача недійсним, зобов'язано УПФУ поновити позивачу виплату пенсії, починаючи з 1 грудня 2010 року.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що позивач має право на виплату йому спірної пенсії, а періоди роботи на посаді викладача в дитячій школі мистецтв підлягають зарахуванню до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років.

Судами під час розгляду справи встановлено, що позивач, у періоди з 3 грудня 1992 року по 31 серпня 1993 року, а також з 1 вересня 1993 року по 31 серпня 2007 року (далі спірні періоди) працювала на посаді викладача за класом фортепіано і концертмейстера в Сімферопольській дитячій школі мистецтв.

Починаючи з 10 вересня 2007 року позивачу призначена і виплачується пенсія за вислугою років, згідно пункту «е» статті 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ).

У грудні 2010 року виплата пенсії була зупинена відповідачем у зв'язку з тим, що спірні періоди роботи позивача не підлягають зарахуванню до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років.

Не погодившись із таким рішенням позивач звернулась з заявою в якій просила відповідача поновити їй виплату пенсії, однак, листом від 21 березня 2011 року № 356/ч-08 у задоволенні такої відмовлено.

Так, у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

В свою чергу, абзацом 3 частини 4 статті 21 Закону України від 22 червня 2000 року № 1841-ІІІ «Про позашкільну освіту» встановлено, що Педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Згідно приписів частини 2 цієї ж статті перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада викладача школи мистецтв включена до переліку посад педагогічних працівників.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

В цьому переліку спірна посада позивача у школі мистецтв не була передбачена, однак, за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України Кабінет Міністрів України погодився поширити на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, без внесення змін до неї (доручення Кабінету Міністрів України від 6 січня 1995 року № 397/21).

Таким чином, відповідач, приймаючи рішення про зупинення виплати пенсії позивачу діяв всупереч вимог діючого, в період спірних правовідносин, законодавства, а тому суди дійшли правильних висновків про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи зазначене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим відхилити, а постанову Центрального районного суду м. Сімферополя від 7 червня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало