Справа № 824/3288/14-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2015 року м. Чернівці справа № 824/3288/14-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Г.Г. Спіжавки,

за участю:

секретаря судового засідання Червоняк У.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Будза А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до відділу Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області, Мигівської сільської ради, державного підприємства "Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 рішенням сесії Мигівської сільської ради від 16.04.2014р. надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,10га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, на землях запасу сільської ради по АДРЕСА_1, на умовах надання у власність.

За замовленням позивача, ПП «Захід Зем» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1.

29 травня 2014р. відділом містобудування, архітектури та цивільного захисту населення Вижницької РДА за №122 надано позитивний висновок погодження вказаного проекту землеустрою.

04 червня 2014р. відділом Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області за № 011345 прийнято висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розділом 19 якого не погоджено проект землеустрою, у зв'язку з відсутністю матеріалів перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість), згідно ст. 50 Закону України «Про землеустрій» та твердженням, що згідно викопіювання, на якому зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, що не відповідає вимогам ст. 122 Земельного кодексу України.

Після усунення недоліків у частині виготовлення матеріалів перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість), проект землеустрою було повторно передано до відділу Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області, яким 20 листопада 2014р. за №011665 прийнято висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розділом 20 якого не погоджено проект землеустрою, оскільки згідно тверджень відповідача земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, що не відповідає вимогам ст. 122 Земельного кодексу України.

Позивач вважає висновок відділу Держзмагенства у Вижницькому районі Чернівецької області № 011345 від 04 червня 2014р. та висновок від 20 листопада 2014р. № 011665 протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Посилаючись на правила статті 186-1 Земельного кодексу України, позивач вказує на те, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Як пояснює позивач, встановлено, що на населений пункт Мигове Вижницького району, в 1993р. розроблено проект встановлення меж сільських населених пунктів Мигівської сільської ради, невід'ємним цілим якого є картографічний матеріал, (проект зберігається у ДП «Чернівецький інститут землеустрою»).

Завданням (метою) розроблення вказаного проекту землеустрою було визначення меж земель населених пунктів Мигове та Велике, які входять до Мигівської сільської ради.

В картографічному матеріалі, що міститься в даному проекті землеустрою, вказані червоним кольором окремі контури (лінії), що є межею земель населеного пункту Мигове і якими відповідно до ст. 12 та ч. 1 ст.122 Земельного кодексу України розпорядником є Мигівська сільська рада.

З метою перевірки законності прийнятого рішення, позивач звертався до прокуратури Вижницького району, від якої 06 листопада 2014р. отримав відповідь, де зазначено, що земельна ділянка у АДРЕСА_1, на яку подано до відділу Держземагенства у Вижницькому районі документи для отримання висновку про погодження проекту землеустрою з метою подальшої передачі у власність, площею 0,10 га - знаходиться у межах зазначеного населеного пункту.

Таким чином, наполягає позивач, відділ Держземагенства у Вижницькому районі необгрунтовано дійшов до помилкового висновку про знаходження земельної ділянки у АДРЕСА_1 за межами населеного пункту, і тому просить рішення (висновки) територіального підрозділу Держземагенства в цій частині визнати протиправним і скасувати.

Крім того, вказує позивач, відділ Держземагенства у Вижницькому районі у висновку від 04 червня 2014р. та розділом 20 у висновку від 20 листопада 2014р., вказав як підставу непогодження - невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам ст.122 Земельного кодексу України, що не ґрунтується на вимогам Закону виходячи з того, що відповідач у справі складає документи і називає їх «висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», а в розділах 19, 20 зазначає про непогодження проекту землеустрою, що є порушенням ч.5 ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Також, стверджує, що використання органом місцевого самоврядування чи виконавчої влади повноважень щодо передачі земельної ділянки, які визначені ст. 122 Земельного кодексу України - є практично завершальним етапом оформлення права на землю і можливе лише після розгляду ним погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі з присвоєнням їй кадастрового номера. В даному випадку, позивачем здійснюється лише погодження проекту землеустрою.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких пояснив, що для встановлення місця розташування земельної ділянки, яку має бажання отримати у власність позивач, а саме визначення в межах населеного пункту ради чи за межами Відділ використав Проект встановлення меж населеного пункту, який затверджений рішенням 16 сесії 21 скликання Вижницької районної ради від 21.05.1993 року. Складовою даної документації із землеустрою є: Акт польового обстеження і погодження меж сільських населених пунктів в межах території Мигівської сільської ради народних депутатів Вижницького району від 04.05.1992 року, рішення 10 сесії 21 скликання Мигівської сільської ради народних депутатів Вижницького району від 24.07.1992 року «Про погодження проекту встановлення меж сільських населених пунктів», та картографічний матеріал - карта встановлення меж населеного пункту.

Площа населеного пункту с. Мигове згідно Проекту встановлення меж населеного пункту затвердженого рішенням Вижницької районної ради від 21.05.1993 року становить 647,9 га.

Згідно вище вказаної документації із землеустрою земельна ділянка, яку має бажання отримати у власність ОСОБА_3 знаходиться за межами населеного пункту Мигівської сільської ради. Вищевказане також підтверджується наказами Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області від 03.11.2014 року "24-737/14-14-сг та №24-736/14-14-сг "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Таким чином, відповідач наголошує, що на території Чернівецької області земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність та користування надає Головне управління Держземагенства у Чернівецькій області.

Ухвалою суду від 17 грудня 2014 року до участі у справі було залучено третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держземагенства у Чернівецькій області, Мигівську сільську раду, державне підприємство "Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

Так, Мигівська сільська рада направила до суду письмові пояснення, в яких пояснила, що підставою для прийняття рішення від 16.04.2014 року сесією Мигівської сільської ради була заява гр. ОСОБА_3 і долучене до неї викопіювання, на якому вказувалось місце розташування земельної ділянки з лінією, що визначає межу населеного пункту. Дане викопіювання виготовлялось ПП "Захід Зем", а посадові особи сільської ради будь-які документи, які стали підставою для прийняття сесією вказаного рішення - не готували.

Крім того, зауважено, що таке рішення є дозвільним і не означає позитивного рішення про надання землі у власність, а є лише наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В процесі судового розгляду справи, а саме, в судовому засіданні 29 грудня 2014 року представник третьої особи - ДП "Чернівецький інститут землеустрою" підтвердив, що згідно картографічного матеріалу спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, а тому Мигівська сільська рада не мала права надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки.

Представник третьої особи - Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області в цьому ж засіданні пояснила, що дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1, оскільки вона знаходиться поза межами населеного пункту, надає Головне управління Держземагенства у Чернівецькій області. Однак, позивач не звертався з відповідною заявою, а тому вимоги про скасування висновків відділу Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області є безпідставними.

В судовому засіданні, призначеному на 22 січня 2015 року, представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Від Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області надійшла заява про розгляд справи без участі представника на підставі вже наданих раніше пояснень.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Так, судом встановлено, що 26 лютого 2014р. ОСОБА_3 звернувся до Мигівської сільської ради з клопотанням про прийняття рішення щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки у с. Мигове, для передачі у власність з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтованою площею 0,10га, до якого додав викопіювання про місцезнаходження землі.

За наслідками розгляду заяви, 16 квітня 2014р. сесією Мигівської сільської ради прийнято рішення №744-21/14, яким ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, на землях запасу сільської ради по АДРЕСА_1, на умовах надання у власність.

ПП «Захід Зем» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1.

29 травня 2014р. відділом містобудування, архітектури та цивільного захисту населення Вижницької РДА за №122 надано позитивний висновок погодження вказаного проекту землеустрою.

04 червня 2014р. відділом Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області за № 011345 прийнято висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким не погоджено проект землеустрою у зв'язку з відсутністю матеріалів перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість), згідно ст. 50 Закону України "Про землеустрій" та знаходження земельної ділянки згідно викопіювання, на якому зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, - за межами населеного пункту, що не відповідає вимогам ст. 122 Земельного кодексу України.

Щодо визнання протиправним та скасування даного висновку слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, для встановлення місця розташування спірної земельної ділянки, а саме визначення її розташування в межах населеного пункту ради чи за її межами Відділ використав проект встановлення меж населеного пункту, який затверджений рішенням 16 сесії 21 скликання Вижницької районної ради від 21.05.1993 року, згідно якого адміністративні межі населеного пункту Мигівської сільської ради з 1993 не змінювались та площа яких становить 647,9 га.

Згідно акту польового обстеження і погодження меж сільських населених пунктів в межах території Мигівської сільської ради народних депутатів Вижницького району від 04.05.1992 року, що є складовою Проекту встановлення меж, рішення 10 сесії 21 скликання Мигівської сільської ради народних депутатів Вижницького району від 24.07.1992 року «Про погодження проекту встановлення меж сільських населених пунктів» та картою встановлення меж населеного пункту - земельна ділянка, яку має намір отримати у власність позивач знаходиться за межами населеного пункту Мигівської сільської ради.

У відповідності до статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності, як така, що розташована за межами населеного пункту, на території Чернівецької області може бути надана у власність чи користування центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальними органами.

Отже, реалізовуючи своє право, передбачене статтею 118 Земельного кодексу України, на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної і комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, будівництва та обслуговування жилого будинку і таке інше, - позивачу у відповідності до частини 4 статті 122 ЗК України слід звертатися до Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області.

Частиною першою статті 186-1 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно частини п'ятої статті 186-1 ЗК України, органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що за результатом розгляду заяви та доданих до неї документів відповідачем правомірно прийнято рішення, а саме про відмову в погодженні з зазначенням підстави відмови та норми ЗК України, що її регулює.

Тому, вимога про визнання протиправним та скасування висновку відділом Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області за № 011345 від 04 червня 2014р. - не підлягає задоволенню.

Як стверджує позивач, після усунення недоліків у частині виготовлення матеріалів перенесення меж земельної ділянки в натуру ним повторно подано заяву та проект землеустрою до відділу Держземагенства у Вижницькому районі.

Висновком від 20 листопада 2014 року №011665 йому повторно відмовлено на підставі не відповідності статті 122 ЗК України.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування такого висновку - суд відмовляє з аналогічних підстав.

Вимога про зобов'язання відповідача повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд в АДРЕСА_1 із наданням висновку у відповідності до ст. 186-1 ЗК України - також є безпідставною, адже, з таким проектом позивачу у відповідності до вимог статті 122 ЗК України належить звертатися до Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В процесі судового розгляду позивач не довів правомірності своїх вимог.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються статтями 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанову в повному обсязі складено 26 січня 2015 р.

Суддя Г.Г. Спіжавка