Справа № 275/944/14-а
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Грищенко М.В.
Суддя-доповідач:Малахова Н.М.
УХВАЛА

іменем України

"27" січня 2015 р. Справа № 275/944/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від "04" грудня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Яструбеньківської сільської ради Брусилівського району про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У жовті 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Яструбеньківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання рішення сесії сільської ради протиправним та його скасування, зобов'язання розглянути заяву на сесії сільської ради. В обґрунтування позову посилалася на те, що спірне рішення є протиправним, оскільки їй безпідставно відмовлено у передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 04.12.2014 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Розглянувши справу у межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, в червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою про передачу їй безоплатно у власність земельної ділянки розміром 0,24 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована біля будинку АДРЕСА_2

Рішенням Яструбеньківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 26 вересня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у безоплатній передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_2 в с.Дубрівка для ведення особистого селянського господарства з тих підстав, що дана земельна ділянка перебуває у приватній власності відповідно до державного акту на право вланості серія ЖТ-23 №001643, виданого 09 грудня 1999 року на підставі рішення виконкому Яструбеньківської сільської ради №46 від 20.10.1993 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що спірна земельна ділянка не відноситься до земель державної або комунальної власності, перебуває у приватній власності, а тому відповідач обґрунтовано відмовив позивачці у безоплатній передачі земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ради.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

Згідно доводів позивача спірне рішення є протиправним, так як суперечить вимогам ч.ч.6,7 ст.118 Земельного кодексу України.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийнятті рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачені законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особі зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Приписами ст.ст. 24, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з пунктами а, б, в, г статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Положеннями частини першої статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на основі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншим цивільно-правовими угодами; б) безкоштовної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизація земельних ділянок, що були раніше надані їм в користування; г) прийняття спадку; ґ) виділення в натурі (на місцевості), земельної частки (паю), що належить їм.

Згідно приписів п."б" ч.1 ст.81, ст.ст.116, 118, 121 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Приписами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до приписів ч.1ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 125 Земельного кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як встановлено судом, спірна земельна ділянка перебуває у приватній власності, оскільки частина цієї земельної ділянки належить позивачці, а решта 0,198 га- ОСОБА_6., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 січня 2008 року, державним актом на право приватної власності на землю серія ЖТ-23 №001643, який видано ОСОБА_5, викопіюванням з кадастрового плану.

Рішенням Брусилівського місцевого суду Житомирської області від 30 січня 2002 року, яке набуло законної сили, відмовлено ОСОБА_3 у задоволені про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, який був виданий ОСОБА_5, спадкоємцем якої є ОСОБА_6

Відтак, спірна земельна ділянка, яку позивачка просила передати безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства не відноситься до земель комунальної власності, перебуває у приватній власності.

Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені приписами ст. 140 Земельного кодексу України. Зокрема, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Отже, діючим законодавством відповідач не наділений повноваженнями припинення права власності на земельні ділянки та передання їх іншій особі. Суд першої інстанції дійшов правильних висновків проте, що рішення Яструбеньківської сільської ради Брусилівського району від 26 вересня 2014 року є законним як таке, що прийняте органом місцевого самоврядування на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Доводи апеляційної скарги про те, що перебування спірної земельної ділянки у власності ОСОБА_6 не може бути підтверджено державним актом серія ЖТ-23 № 001643, який видано на підставі рішення виконкому Яструбенківської сільської ради № 46 від 20.10.1993 рок,. з тих підстав, що в акті не зазначено розташування земельної ділянки та зазначено три земельні ділянки, не дають підстав для висновків, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права чи порушено норми процесуального права. У вказаному акті зазначено земельну ділянку № 1 розміром 0,1980 га, описано її межи, зазначено ОСОБА_3 як суміжного землекористувача, що співпадає з даними державного акту на право власності серія ЖТ-23 № 000951, виданого 19.04.1999 року позивачці.

З огляду на вищенаведене, постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а томуапеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від "04" грудня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,01010

3- відповідачу/відповідачам: Яструбеньківська сільська рада Брусилівського району с.Яструбенька,Брусилівський район, Житомирська область,12610

4-третій особі: - ,