Справа № К/9991/95442/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2015 р. м. Київ К/9991/95442/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року у справі за позовом ДП "Морський торговельний центр "Южний" до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про визнання протиправним та скасування припису, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2010 року залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року позов державного підприємства "Морський Торгівельний Порт "Южний" задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області №396 від 28 вересня 2009 року та рішення відповідача від №364 від 29 вересня 2009 року.

У поданій касаційній скарзі відповідач із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державна інспекція з контролю за цінами в Одеській області здійснила перевірку дотримання ДП "Морський Торгівельний Порт "Южний" у період з 01 січня 2009 року по 31 серпня 2009 року порядку застосування тарифів за послуги у морських портах, за результатами якої складено акт від 25.09.2009р. №000497.

В результаті виявлених порушень Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області прийнято припис №396 від 28 вересня 2009 року та рішення від 29 вересня 2009 року за №364 про стягнення з позивача 1257302, 77 грн. суми додатково отриманої виручки та 2514605, 54 грн. штрафних санкцій грн., підставою прийняття якого є недотримання підприємством вимог п. 2.1. наказу Міністерства транспорту України від 25.08.2004р. №783 "Про затвердження Порядку обліку та використання коштів від портових зборів" (надалі - Порядок), порушення порядку встановлення портом тарифу на передачу електричної енергії субспоживачам технологічними електричними мережами і порушення порядку здійснення централізованого водопостачання та водовідведення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, обгрунтовано зазначив, що питання обґрунтованості встановлення портом вказаних тарифів не входило до предмету здійснення перевірки порту, яка проводилась інспекцією у період з 07 вересня 2009 року по 25 вересня 2009 року на підставі посвідчення №461 від 07 вересня 2009 року. Тому висновок інспекції про застосування завищеного позивачем рівня рентабельності (35% замість граничного - 12%) до собівартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та нарахування прибутку у розмірі до 58% до тарифу на передачу електроенергії субспоживачам, є неправомірним.

Поряд з цим, колегія суддів вказує на передчасність висновку судів попередніх інстанцій про те, що послуга Інспекції державного портового нагляду морського торговельного порту України з оформлення прибуття суден у порт і виходу з порту є окремою послугою, яка не входить до переліку послуг безпеки судноплавства в порту, а стягнення окремої плати не порушує вимог чинного законодавства, з огляду на наступне.

Так, правовий статус морського порту визначено статтею 73 КТМ, згідно з частиною першою якої морський порт є державним транспортним підприємством, призначеним для обслуговування суден, пасажирів і вантажів на відведених порту території і акваторії, а також перевезення вантажів і пасажирів на суднах, що належать порту.

Для забезпечення безпеки мореплавства на морські порти покладено відповідні функції, однією з яких згідно зі статтею 75 КТМ є забезпечення безпечного руху в портових водах, безпечної стоянки та обробки суден.

Відповідно до статті 86 КТМ державний нагляд за мореплавством у порту здійснює капітан морського торговельного (морського рибного) порту, який підпорядкований Мінтрансу (Міністерству рибного господарства України) і очолює Інспекцію портового нагляду. Капітан морського торговельного (морського рибного) порту діє відповідно до Положення про капітана морського торговельного (морського рибного) порту, що затверджується Мінтрансом (Міністерством рибного господарства України).

Інспекція портового нагляду створюється Мінтрансом (Міністерством рибного господарства України) і діє відповідно до Положення про інспекцію державного портового нагляду, що затверджується зазначеними органами.

У морських портах капітан порту і Інспекція портового нагляду, яку він очолює, входять до складу порту.

Функції капітана морського порту визначені у статті 88 КТМ. До таких функцій, зокрема, належать нагляд за дотриманням вимог щодо порядку заходження суден у порт і виходу з порту та оформлення приходу суден у порт і виходу з порту.

З метою забезпечення безпеки мореплавства та відповідно до статті 86 КТМ наказом Мінтрансу було затверджено Положення про Інспекцію, яке було чинним на момент виникнення спірних відносин.

Згідно з пунктом 1.2 зазначеного Положення Інспекція портового нагляду є структурним підрозділом служби капітана порту і здійснює державний нагляд за безпекою судноплавства в порту.

Одним із обов'язків Інспекції портового нагляду відповідно до пункту 2.2 Положення про інспекцію є оформлення прибуття суден у порт і виходу з порту в порядку, установленому Мінтрансом.

За кожний вхід у порт і вихід з нього для певних груп суден нараховується передбачений статтею 84 КТМ корабельний збір, ставки якого установлені Положенням про портові збори.

Наказом №214 затверджені Збори і плата, якими визначені розміри ставок лоцманського, швартовного зборів та збору за користування послугами служби регулювання руху суден, супервайзерської винагороди, плати за роботу буксирів при швартовних операціях, за користування плавзасобами та агентські послуги. Ці збори і плата справляються у морських портах із суден закордонного плавання і плавучих споруд, що плавають під Державним прапором України та іноземним прапором.

Згідно з пунктом 62 Зборів і плати при наданні судновласникам інших, ніж зазначені, послуг застосовуються вільні ціни відповідно до законодавства.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що оформлення прибуття суден у порт і виходу з порту - це законодавчо визначена функція капітана морського порту, який є посадовою особою, уповноваженою на здійснення державного нагляду за мореплавством у морському торговельному порту України.

Оформлення приходу суден у порт та виходу з нього не є послугою, при наданні якої застосовуються вільні ціни, як це передбачено у пункті 62 Зборів і плати.

За кожний вхід суден у порт та вихід з порту нараховується корабельний збір у визначеному Положенням про портові збори розмірі.

Встановлення портом будь-якої іншої плати за оформлення прибуття суден у порт та вихід з нього законодавством не передбачено.

Вказаним обставинам суди попередніх інстанцій оцінки не надали, що ставить під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень. При цьому, оскільки суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, колегія суддів приходить до висновку про скасування судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч.2 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: