Справа № 826/18545/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 січня 2015 року 10:44 № 826/18545/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., при секретарі судового засідання Тимчук М.Д.

за участю представників сторін:

позивачка: ОСОБА_1

від прокуратури: Фединяк Н.Е. (посвідчення від 27.09.2012 р. № 006605)

від відповідача-1: Коновальчук Я.С. (довіреність від 25.03.2014 р. № 001-371)

від відповідача-2: Коновальчук Я.С. (довіреність від 14.01.2015 р. № 056/95-55)

від відповідача-3: Хало Ю.Л. (довіреність від 26.12.2013 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 в інтересах якої діє заступник прокурора Деснянського району міста Києва
до Київської міської державної адміністрації (відповідач-1)
Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідач-2)
Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідач-3)
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся заступник прокурора Деснянського району міста Києва в інтересах ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) та Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Деснянська РДА), в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Київської міської державної адміністрації, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо вирішення конституційних прав по забезпеченню житлом ОСОБА_1, яка перебуває з 25.09.2008 року у пільговій черзі за категорією «особи, що повернулись з дитячих будинків»;

2) зобов'язати Київську міську державну адміністрацію, Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію вирішити питання щодо поліпшення житлових умов ОСОБА_1, яка перебуває з 25.09.2008 року у пільговій черзі за категорією «особи, що повернулись з дитячих будинків».

В обґрунтування позову зазначається, що позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою з числа дітей - сиріт. Враховуючи складні життєві обставини та факт залишення дитини без батьківського піклування, позивачку було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу. Надалі позивачку було поставлено на квартирний облік по категорії «особи, що повернулись з дитячих будинків», порядок забезпечення житлом - позачерговий.

Позивачка, як зазначено у позові, вибула з ДБСТ, однак до цього часу там і зареєстрована.

У той же час, як по суті зазначається у позові, відповідачами не вживається конкретних та практичних заходів щодо забезпечення позивачки житлом.

З урахуванням наведеного та положень законодавства України, на які містяться посилання у позовній заяві, зроблено висновок про допущення відповідачами протиправної бездіяльності відповідачів у зв'язку з чим, у свою чергу, заявлено вимогу про зобов'язання вчинити дії щодо поновлення порушених прав позивачки.

Відповідачі проти позову заперечують та зазначають, що ними вживаються всі можливі заходи для забезпечення житлом такої категорії громадян, у той же час черга позивачки ще не підійшла. Вважають, що забезпечення житлом позивачки в обхід інтересів інших громадян, які користуються пільгою на позачергове отримання житла, призведе до порушення соціальної справедливості по відношенню громадян, які перебувають у черзі раніше за позивачку. Відповідачі вважають, що не порушують прав позивачки та просять відмовити у задоволенні позову.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 27.01.2015 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані позивачем та відповідачами документи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Прокуратурою Деснянського району м. Києва проведено перевірку дотримання органами виконавчої влади житлових та майнових прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою з числа дітей - сиріт.

Матір Позивача - ОСОБА_7, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1.

Відомості про батька позивача записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України згідно довідки відділу РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві від 30.08.2006 № 2718/02-02-20.

Враховуючи встановлені складні життєві обставини та факт залишення дитини без батьківського піклування, на підставі розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 04.04.2007 за № 486 позивачку влаштовано до дитячого будинку сімейного типу (ДБСТ) подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9, місце реєстрації ДБСТ: АДРЕСА_1.

Позивачка зареєстрована за адресою вказаного ДБСТ по АДРЕСА_1.

У зв'язку з відсутністю власного житла, позивачку, як дитину-сироту, за клопотанням Служби у справах дітей Деснянської районної державної адміністрації у м. Києві від 02.09.2008 за № 09-2714 та на підставі розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.09.2008 за № 1126, зараховано на квартирний облік щодо забезпечення житловою площею на загальних підставах та по пільговій категорії «особи, що повернулись з дитячих будинків», порядок забезпечення житлом - позачерговий.

Вибула позивачка з ДБСТ у 2010 році, однак і по даний час зареєстрована за вказаною адресою.

Наведені обставини не спростовуються сторонами та ними не заперечуються.

При цьому, як визнається сторонами, номер черги позивачки за категорією обліку «особи, що повернулися з дитячих будинків» - 14 (у районі) та 62 (у місті).

Однак, як зазначається у позові, незважаючи на встановлені обставин та позачерговість забезпечення житлом громадян за такою пільговою категорією, тривалість перебування на обліку у відділі обліку та розподілу житлової площі Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації - понад 6 років, на даний час позивач житлом не забезпечена.

Вирішуючи з урахуванням наведеного спір по суті, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»: дитина-сирота, це дитина, в якої померли чи загинули батьки; діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти; особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до положень ст. 3 зазначеного Закону, однією з основних засад державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, є захист майнових, житлових та інших прав та інтересів таких дітей.

Відповідно до положень ст. 4 Закону заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, встановлюються незалежно від того, де така дитина або особа перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку.

Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються щодо: житлового забезпечення на рівні, не нижчому за встановлені у Житловому кодексі Української РСР нормативи; житлового забезпечення таких дітей після завершення їх виховання в різних формах влаштування після досягнення ними 18-річного віку, якщо вони не мають свого житла відповідно до житлових нормативів або мають житло з характеристиками, нижчими за встановлені житлові нормативи.

Статтею 7 вищезгаданого Закону встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують вирішення питань щодо встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих, житлових і майнових прав та інтересів дітей та осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до положень статті 11 цього Закону органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо: соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей.

У взаємозв'язку з наведеним слід додати, що відповідно до ст.ст. 18, 25 Закону України «Про охорону дитинства» діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.

Відповідно до ст. 46 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що поза чергою надаються жилі приміщення дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для таких дітей, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону та пунктом 46 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, що затверджені Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила № 470) передбачено, що діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання.

Після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом.

Згідно ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім'ї громадян, відповідні заклади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вищевикладених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що реалізація права на позачергове надання житла особам, з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування виникає негайно після його виникнення.

Крім того, на законодавчому рівні закріплений обов'язок відповідних вищевказаних органів щодо забезпечення впорядкованим житлом дітей-сиріт упродовж місяця після завершення їх перебування у відповідних закладах, і держава, як головний гарант забезпечення прав, має проявляти турботу про такий дітей, як у сфері захисту житлових прав цієї категорії осіб, так і у інших сферах, необхідних для їх повноцінного життя та розвитку.

Разом з тим, питання забезпечення житлом позивачки, яка вибула у 2010 році із закладу для дітей, позбавлених батьківського піклування, і у неї виникло право на позачергове забезпечення житлом, перебуваючи на квартирному обліку за пільговою категорією, понад 6 років, відповідачами у справі на даний час не вирішено.

Відповідно до ст. 15 Житлового кодексу УРСР виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів здійснюють державний контроль за використанням житлового фонду (ч. 1 ст. 30 цього Кодексу); здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад (ч. 1 ст. 18); приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради (ст. 51); затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкого комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого житлового фонду (ст. 52).

Пунктом 34 Правил № 470 визначено, що виконавчі комітети обласних і міських Рад народних депутатів, які є замовниками по житловому будівництву, щороку, після затвердження державного плану економічного і соціального розвитку Української РСР, складають і затверджують плани розподілу жилої площі, яка підлягає введенню в експлуатацію в поточному році. У планах розподілу передбачається виділення жилої площі для підприємств, установ і організацій міністерств, державних комітетів і відомств, які передали виконавчому комітетові місцевої Ради кошти у порядку пайової участі в житловому будівництві, а також для виконавчих комітетів місцевих Рад, які ведуть квартирний облік.

Виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів не пізніше квітня поточного року письмово повідомляють відповідні підприємства, установи, організації про розмір виділюваної жилої площі.

Згідно підпункту 3 пункту 36 Правил № 470 передбачено, що виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку визначають кількість новозбудованої і вивільнюваної жилої площі для надання жилих приміщень громадянам поза чергою, у першу чергу і в порядку загальної черги.

Пунктом 56 Правил № 470 передбачено, що на підставі затверджених планів розподілу жилої площі, а також рішень про виділення жилої площі для надання певним категоріям громадян (пункти 36 і 48 Правил) за поданням громадської комісії з житлових питань - виконавчий комітет місцевої Ради народних депутатів і за поданням житлово-побутової комісії - адміністрація підприємства, установи, організації чи орган кооперативної або іншої громадської організації і профспілковий комітет не пізніше другого кварталу поточного року проводять роботу по складанню списку громадян, яким передбачається надати жилі приміщення в даному році. При цьому перевіряється, чи збереглись у вказаних громадян підстави для одержання жилого приміщення.

Відповідно до пунктів 57 Правил № 470, ст. 51 Житлового кодексу УРСР вбачається, що питання стосовно розподілу житлової площі для надання певним категоріям громадян вирішується виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів за поданням комісії по житлово-побутовій роботі та за участю народних депутатів, а також - громадської комісії з житлових питань.

Перевіркою прокуратури встановлено та під час розгляду справи сторонами не спростовано, що на даний час чисельність осіб з числа дітей-сиріт, дітей, які залишились без батьківського піклування, що перебувають на квартирному обліку у Деснянській районній в м. Києві державній адміністрації та потребують поліпшення житлових умов, складає 39 осіб.

Відповідно до листа начальника відділу по розподілу житлової площі Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 01.04.2013 р. в період часу з 2006 по 2012 роки, з числа осіб за категорією «діти-сироти» житло отримало - 13.

У 2009 та 2012 роках діти-сироти житлом взагалі не забезпечувалися.

У 2013 та 2014 роках 2 особи з числа дітей-сиріт, які перебували на обліку у Деснянському районі м. Києва, за втручанням прокуратури, отримали житло.

Згідно листів в.о. голови Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.03.2013 та від 05.04.2013, житло для надання черговикам квартирного обліку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надходить від Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідно до щорічного плану розподілу загальної площі квартир у жилих будинках, затвердженого розпорядженнями Київської міської державної адміністрації.

Так, відповідно до Розподілу загальної площі квартир у жилих будинках, що затверджений Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10.07.2009 № 777 встановлений перелік пільгових громадян, які перебувають на квартирному обліку та на загальну чергу за рахунок коштів спеціального фонду міського бюджету, субвенції з Державного бюджету та встановлених відрахувань площі, однак зазначений перелік не містить деталізації щодо категорії осіб «діти-сироти».

Відповідач - 3, громадянам, які перебувають на квартирному обліку та потребують поліпшення житлових умов позачергово за категорією «особи, які повернулися з дитячих будинків», у 2009 році квартири не розподіляв та відповідно житлом не забезпечував, що не спростовується цим відповідачем.

Сторонами не спростовується, що у 2011 році Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація зверталася з листом до Київської міської державної адміністрації та Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації з проханням передбачити при підготовці проекту розпорядження про розподіл житлової площі на 2011 рік виділення житлової площі райдержадміністрації для забезпечення пільгових черговиків, у т.ч. осіб, які повернулися з дитячих будинків (лист Деснянської РДА від 28.01.2011 № 02-180 та відповідь ГУ житлового забезпечення від 01.03.2011 за №044/98-536).

З матеріалів справи вбачається, що у 2010 році Деснянській РДА для дітей-сиріт було передано 3 житлових приміщення, у 2011 році - 2 житлових приміщення, в 2013 році - 1 житлове приміщення.

Отже, у 2009, 2014 роках забезпечення житлом громадян, які перебувають на квартирному обліку в межах Деснянського району м. Києва за категорією «особи, що повернулись з дитячих будинків», відповідачами у справі взагалі не здійснювалось, а інший період здійснювалось не у той мірі, яка забезпечувала б виконання обов'язків держави перед цими особами у наведеному вище контексті. Протягом тривало часу відповідачами не здійснюється дієвих, ефективних заходів, які б забезпечували виконання державною прийнятих на себе зобов'язань.

Внаслідок наведеного порушено право позивачки на своєчасне отримання житла, як сироті та особі, яка залишилась без батьківського піклування.

Одним із конституційних прав громадян є право на житло. Гарантіями здійснення цього права є обов'язок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату (частини перша, друга статті 47 Основного Закону України).

Права і свободи людини закріплюються і в міжнародних актах, які є частиною національного законодавства України, у разі надання Верховною Радою України згоди на їх обов'язковість (частина перша статті 9 Конституції України). Загальна декларація прав людини 1948 року передбачає право кожної людини на такий життєвий рівень, який є необхідним для підтримання здоров'я і добробуту її самої та її сім'ї. У Декларації зазначено, що необхідний життєвий рівень забезпечує, зокрема, житло (пункт 1 статті 25). Отже, право людини на житло є загальновизнаним.

Частина 2 ст. 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

У статті 30 цього ж Закону визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; та делеговані повноваження, зокрема: облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержання житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності.

На виконання рішень Київської міської ради, розпорядженнями виконавчого органу Київради (КМДА) від 10.06.2003 № 1000 затверджено Положення «Про Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (КМДА)», зі змінами внесеними до положення про Головне управління житлового забезпечення згідно розпорядження виконавчого органу Київради (КМДА) від 29.12.2012 № 2377.

Відповідно до цього Положення, Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА) у своїй діяльності керується Конституцією та законами України і одним з основних його завдань є забезпечення контролю за дотриманням у м. Києві законодавства України у сфері житлових відносин. Відповідно до покладених на нього завдань здійснює: перевірку законності вирішення житлових питань у виконавчих органах районних у м. Києві рад (районних державних адміністраціях); здійснює аналіз стану черги квартирного обліку і внесення пропозицій на розгляд виконавчого органу Київради (КМДА) щодо забезпечення житлом громадян різних категорій обліку; здійснює облік жилої площі, яка будується за замовленням виконавчого органу Київради (КМДА), підприємств, установ, організацій, проводить відповідні розрахунки та передачу житла районним в м. Києві державним адміністраціям, підприємствам, установам, організаціям відповідно до плану розподілу жилої площі, затвердженого виконавчим органом Київради (КМДА), вносить пропозиції щодо плану розподілу жилої площі, збудованої за замовленням виконавчого органу Київради (КМДА) та готує проекти з цих питань.

З огляду на викладене, Київською міською державною адміністрацією, Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА), Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією з 2008 року допущено триваючу протиправну бездіяльність при вирішенні питання про забезпечення житлом позивачки, чим порушуються її житлові права.

Згідно зі статтею 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження.

Враховуючи, що позивач, є сиротою, особою, з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, і не має реальної можливості самостійно захистити свої житлові права, належить до категорії соціально-незахищених верств населення, права, яких перебувають під особливою охороною держави, суд вважає обґрунтованим та правомірним звернення прокуратури за результатами проведеної перевірки з даним позовом на захист конституційного права позивачки на житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. У той же час, відповідачами не доведено правомірності своєї бездіяльності щодо забезпечення прав позивачки.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, ніж зазначено у ч. 2 ст. 162 КАС України, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У зв'язку з чим та на підставі ч. 2 ст. 11 та. ч. 2 ст. 162 КАС України суд вважає за необхідне задовольнити позов шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідачів, яка полягає у тривалому невжитті дієвих заходів по забезпеченню житлом ОСОБА_1, яка перебуває з 25.09.2008 року у пільговій черзі за категорією «особи, що повернулись з дитячих будинків», та шляхом зобов'язання відповідачів вжити заходів щодо поліпшення житлових умов позивачки, яка перебуває з 25.09.2008 року у пільговій черзі за категорією «особи, що повернулись з дитячих будинків», шляхом надання благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання відповідно до черговості та норм забезпечення житлом.

Керуючись вимогами ч. 2 ст. 11, статей 69 - 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Київської міської державної адміністрації, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, яка полягає у тривалому невжитті дієвих заходів по забезпеченню житлом ОСОБА_1, яка перебуває з 25.09.2008 року у пільговій черзі за категорією «особи, що повернулись з дитячих будинків».

Зобов'язати Київську міську державну адміністрацію, Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію вжити заходів щодо поліпшення житлових умов ОСОБА_1, яка перебуває з 25.09.2008 року у пільговій черзі за категорією «особи, що повернулись з дитячих будинків» шляхом надання благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання відповідно до черговості та встановлених законодавством норм забезпечення житлом.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін