Справа № 814/2071/14
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

29 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/2071/14

Категорія: 5.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді -Яковлева Ю.В.
судді -Вербицької Н.В.
судді -Жука С.І.
при секретарі -Богдановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської митниці Міністерства доходів і зборів України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесмарін» до Миколаївської митниці Міністерства доходів і зборів України, за участю прокурора Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення від 07 липня 2014 року №504060000/2014/000004/1, картки відмови №504060000/2014/00057,

встановила:

Позивач - ТОВ «Бізнесмарін» звернувся до суду з адміністративним позовом до Миколаївської митниці Міністерства доходів і зборів України, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від № 504060000/2014/000004/1 від 07.07.2014 року та картку відмови в прийнятті митної декларації № 504060000/2014/00057 від 07.07.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що митний орган не довів у своєму рішенні, що документи, які були подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Позивач надав відповідачу всі запитувані ним документи на підтвердження митної вартості товару, тому у митниці були відсутні підстави для винесення рішення про коригування митної вартості товару

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився.

Прокурор Миколаївської області проти задоволення позову заперечував.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року адміністративний позов було задоволено. Було визнано протиправним та скасовано рішення №504060000/2014/000004/1. Також було визнано протиправною та скасовано картку відмови від 07.07.2014 року №504060000/2014/00057.

В апеляційній скарзі Миколаївської митниці Міністерства доходів і зборів України, до якої приєднався прокурор Миколаївської області, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставиться питання щодо скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової про відмову у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що 08.04.2014 року між позивачем (покупець) та Maharadja Dehydration, Індія (продавець) було укладено контракт № 14057, за умовами якого продавець зобов'язувався передати у власність покупцю товар в асортименті. Продавець зобов'язувався прийняти товар та оплатити його вартість. Відповідно до п.2.1 контракту вартість, кількість товару зазначалась в специфікації по кожній поставці, яка є невід'ємною частиною контракту.

З метою митного оформлення товару позивачем 27.06.2014 року була подана електронна митна декларація №504060000.2014.003814, до якої були надані документи, зазначені у п.44 декларації, а саме: контракт купівлі-продажу № 14057, міжнародна автомобільна накладна № 332546, коносамент № 753551350, договір страхування від 24.04.2014 року, прайс-лист та специфікація № 1. Також позивачем зазначено, що до митної декларації ним додавались рахунок - фактура (інвойс), висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи, інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного та іншого контролю товару, сертифікат походження товару.

В повідомленні митний орган зазначив, що подані позивачем документи містять розбіжності та помилки: у рахунку № MD -025/2014-15 від 25.04.2014 року сума прописом не співпадає з сумою зазначеною у числовому вираженні, у страховому полісі від 24.04.2014 року сума страхування, зазначена в іноземній валюті, значно менше за суму у рахунку №MD-025/2014-15 від 25.04.2014, тому просив надати додаткові документи протягом десяти днів, перелік яких зазначений у ч.3 ст.53 МК України.

05.07.2014 року позивач на виконання вимог митниці надав всі наявні у нього документи, а саме: копію страхового полісу від 24.04.2014 року, експертний висновок від 01.07.2014 року, прайс - лист виробника від 07.04.2014 року, лист від 03.07.2014 року щодо виявлення технічної помилки в (рахунку) від 25.04.2014 року, рахунок-інвойс від 25.04.2014 року - виправлений, копію митної декларації країни відправника.

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 07.07.2014 року № 04060000/2014/00000/1 відповідачем було зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовується у зв'язку з тим, що подані для підтвердження заявленої митної вартості документи містять розбіжності: у рахунку від 25.04.2014 року сума прописом не співпадає з сумою зазначеною у числовому виражені, у страховому полісі № 02 від 24.04.2014 року сума страхування в іноземній валюті не відповідає сумі за рахунком № MD -025/2014-15 від 25.04.2014 року, у зв'язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості ідентичних товарів метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовується.

За митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним для нього за товаром «цибуля сушена подрібнена» 2,23 дол. США, товар «часник сушений у вигляді порошку» - 2,35 дол. США. Додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість, відповідно до ч.3 ст.53 МК України декларантом не було надано.

Відповідно до положень ст.57 МК України було проведено процедуру консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст. 60 МК України.

Відповідачем було відмовлено декларанту у митному оформлені задекларованого товару, у зв'язку з чим було оформлено картку відмови в оформлені митної декларації №504060000/2014/00057 від 07.07.2014 року.

Рішення про коригування митної вартості було прийнято відповідачем на підставі того, що:1) подані для підтвердження заявленої митної вартості документи містять розбіжності: у рахунку від 25.04.2014 року сума прописом не співпадає з сумою зазначеною у числовому виражені, 2) у страховому полісі № 02 від 24.04.2014 року сума страхування в іноземній валюті не відповідає сумі за рахунком № MD -025/2014-15 від 25.04.2014 року. У наданих на вимогу митниці документах від 05.07.2014 року позивач надав виправлений рахунок (інвойс) від 25.04.2014 року та лист контрагента позивача Maharadja Dehydration, Індія, в якому він вибачається за допущену помилку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1-ї інстанції зазначив, що митниця не надала доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не довела правомірність застосування другорядного методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду 1-ї інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.49, ст.50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1, ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

Надання неналежних документів або часткове надання витребуваних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи.

Контрактом від 08.04.2014 року передбачено, що ціна товару визначається в специфікації. Специфікація була надана митниці та будь-яких зауважень стосовно її оформлення у митниці не було. Ті недоліки, які були допущені контрагентом позивача при складанні рахунку-фактури (інвойса) від 25.04.2014 року, позивач, в наданий митницею та передбачений Митним кодексом 10-денний строк, усунув. Також позивачем була надана копія митної декларації відправника від 05.04.2014 року, в якій сума товару співпадає з сумою зазначеною у специфікації. Експертний висновок від 01.07.2014 року №120-622 (арк. с.26) також свідчить, що вартість ввезеного товару відповідає сумі, зазначеній в інвойсі - 31 398 дол. США.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив зазначену постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування або зміни вказаної постанови колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та висновків суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 та п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці Міністерства доходів і зборів України - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесмарін» до Миколаївської митниці Міністерства доходів і зборів України, за участю прокурора Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення від 07 липня 2014 року №504060000/2014/000004/1, картки відмови №504060000/2014/00057- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до положень діючого законодавства до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:/підпис/Ю.В. Яковлев
Суддя:/підпис/Н.В. Вербицька
Суддя:/підпис/С.І. Жук