Справа № 569/1099/15-а
Суддя: Галінська В.В. В. В.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/1099/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2015 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Галінська В.В.

при секретарі - Калетинець Т.В.

з участю: предстанвика УДМС України в Рівненській області - Негрей А.С.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до ОСОБА_2 про примусове видворення громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить суд постановити рішення, яким видворити за межі території України у примусовому порядку громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.01.2015 в м. Сарни під час проведення перевірки приватної адреси (АДРЕСА_1) на предмет виконання рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, працівниками Сарненського районного відділу виявлено громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

12.01.2015 було встановлено, що ОСОБА_2, який проживає в АДРЕСА_1, ніде не працює, територію України не покинув і в державі перебуває на нелегальному положенні. Невиконання рішення про примусове повернення мотивує необхідністю догляду за вагітною дружиною. Законні джерела існування в Україні у іноземця відсутні, підстав для подальшого його перебування на території держави не має. Фактично іноземець повторно ухилився від виїзду з території України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених вище мотивів, додатково пояснила, що відповідачем перевищено термін перебування на території України та його поведінка дозволяє зробити висновок, що останній в добровільному порядку не покине територію Україну. З наведених вище підстав просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

При перевірці встановлено, що громадянин Вірменії ОСОБА_2 прибув на територію України через КПП "Бориспіль" 19.01.2014 по паспортному документу громадянина Республіки Вірменія НОМЕР_1 виданому 25.02.2013 в м.Горіс Республіки Вірменія.

12.04.2014 року іноземець звернувся до УДМС України в Рівненській області про надання йому дозволу на імміграцію в Україну згідно п.6 ч.2 ст. 4 Закону України "Про імміграцію". У зв'язку з поданням ним документів на імміграцію ОСОБА_2 було продовжено строк перебування на території України до 13.07.2014. Однак, 01.07.2014 іноземцем до УДМС подана заява з проханням повернути без розгляду справу про надання дозволу на імміграцію.

10.07.2014 року ОСОБА_2 звернувся до УДМС із заявою про продовження строку перебування на території України. 17.07.2014 у задоволенні заяви про продовження строку перебування на території України ОСОБА_2 було відмовлено на підставі пп.6 п.10 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150.

08.08.2014 р. ОСОБА_2 було повідомлено під підпис про те, що йому необхідно до 16.08.2014 виїхати за межі України, однак останній дану вимогу не виконав.

Термін перебування на території України ОСОБА_2 закінчився.

16.08.2014 р. і з цього ж часу іноземець вважається таким, який знаходиться в державі Україна на нелегальному положенні.

18.10.2014 р. ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення правил перебування на території України (адмінпротокол МРВ № 012223). За наслідками розгляду протоколу на іноземця накладений штраф в розмірі 510 грн. та попереджено його про необхідність в добровільному порядку залишити територію України.

27.11.2014 р. керуючись ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" начальником Сарненського районного відділу УДМС прийнято рішення про примусове повернення за межі України гбромадянина Вірменії ОСОБА_2 та повторно зобов'язано його покинути територію України у термін до 25.12.2014 р.. Повідомлення про прийняте рішення іноземець отримав 27.11.2014 р., в якому ОСОБА_2 під підпис був попереджений про необхідність залишити територію України не пізніше 25.12.2014 р.. Того ж дня іноземцю роз'яснено, що у разі невиконання рішення про примусове повернення його буде видворено за межі України у примусовому порядку.

Вказані рішення іноземцем не оскаржувалися і на даний час є чинними.

Згідно з ч. 4 ст.50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

За правилами ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Також, статтею 4 Закону України №3773-VI від 22.09.2011 року "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. Пунктом 15 вказаної статті зазначено наступне - іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до абз.2 п.2 "Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Як вбачається з матеріалів справи, громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за порушення порядку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Крім того, 27.11.2014 року начальником Сарненського районного відділу УДМС прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина Вірменії ОСОБА_2 та повторно зобов'язано його покинути територію України у термін до 25.12.2014 року. Повідомлення про прийняте рішення іноземець отримав 27.11.2014 року, в якому ОСОБА_2 під підпис був попереджений про необхідність залишити територію України не пізніше 25.12.2014 року. Того ж дня іноземцю роз'яснено, що у разі невиконання рішення про примусове повернення його буде видворено за межі України у примусовому порядку.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні, оскільки термін перебування його на території України закінчився. Залишати територію України відповідач наміру не має, а тому підлягає примусовому видворенню з України. Крім того, ст. 4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Щодо відповідача, обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач порушив вимоги законодавства України, й відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України. Тому вимогу про видворення суд вважає обґрунтованою та приймає рішення про її задоволення.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 7-14, 50, 69-71, 86, 94, 159-163, 167, 183-5 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління державної міграційної служби України в Рівненській області до ОСОБА_2 про примусове видворення громадянина Республіки Вірменія - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає АДРЕСА_1 за межі території України.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - підпис

згідно з оригіналом:

Суддя Рівненського міського суду Галінська В.В.