Справа № 817/4034/14
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4034/14

26 січня 2015 року 16год. 10хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Лукащик Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Ковалик В.В.,

відповідача: представник не з'явився,

третьої особи: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Автоінвестстрой - Рівно"

до Головного державного інспектора територіальної державної інспекції з питань праці у Рівненській області Валентюка Олександра Георгійовича , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Територіальна державна інспекція з питань праці у Рівненській області,

про визнання припису протиправним та скасування його

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про визнання протиправним та скасування припису. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем у червні 2014р. була проведена перевірка на предмет додержання вимог законодавства з питань праці. За наслідками проведеної перевірки відповідачем винесений припис, в якому зазначені порушення ч.1 ст.50, ст.65, 76 КЗпП України та ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», з якими позивач не погоджується та зазначає, що жодних порушень законодавства з питань праці ним порушено не було. Так, відповідачем не вивчені та не проаналізовані надані документи, які стосуються робочого часу працівників, часу їх відпочинку, оплати праці, а відтак припис є протиправним та належить до скасування.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Третьою особою без самостійних вимог на предмет спору через відділ документального забезпечення суду 29.12.2014р. подані письмові заперечення в яких останній вказує, що позов позивача є безпредметним, оскільки при проведенні перевірки були встановлені порушення норм законодавства з питань праці, а тому припис є правомірним. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача та третьої особи в судове засіданні двічі не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, про причини неприбуття суд не повідомили.

Враховуючи норми ст.128 КАС України, суд розглядає справу за відсутності представників відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов позивача належить до задоволення, при цьому суд виходить з наступного.

В період з 23.06.2014р. по 25.06.2014р. на ДПІІ «Автоінвестстрой - Рівно» державним інспектором Валентюком О.Г. була проведена позапланова перевірка на предмет додержання вимог законодавства з питань праці, за наслідком якої складений акт №17-03-019/0013.

Під час проведення позапланової перевірки були виявлені наступні порушення: в порушення ч.1 ст. 50 КЗпП України, тривалість робочого часу перевищує 40 годин на тиждень. Згідно графіку чергувань охоронників ДПзІІ «Автоінвестстрой-Рівно» ОСОБА_3 працював добу через дві, тобто більше 40 годин на тиждень. В порушення ч.1 ст. 65 КЗпП України надурочні роботи перевищують чотири години протягом двох днів підряд і 120 годин на рік. В порушення ч. 2 статті 65 КЗпП України, облік надурочних годин кожного працівника не ведеться. В порушення ч.2 статті 30 ЗУ «Про оплату праці», не забезпечений достовірний облік виконуваної працівником роботи. Згідно наданих табелів обліку робочого часу ОСОБА_3 працював щоденно по 8 годин, а в дійсності виходив на чергування на 24 години, доба через дві, що підтверджується графіками чергувань, які затверджені ст. охоронником. В порушення ст.76 КЗпП України, працівникам не надаються щорічні додаткові відпустки. Зокрема, ОСОБА_3 являється ліквідатором наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесений до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи. Відповідно до п. 22 ст. 20 та п. 1 ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особи, які належать до категорії 1-2 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право на використання чергової відпустки у зручний для них час, а також отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих (16 календарних) днів на рік. За 2011 -2012 роки належна додаткова відпустка надана та оплачена не була. Документ, (посвідчення) про наявність пільг надано згідно п.2.2.1 правил внутрішнього розпорядку для працівників підприємства а саме при прийнятті на роботу. В порушення ст. 108 КЗпП України, оплата за роботу в нічний час не проводиться у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. В порушення ст. 107 КЗпП України, оплата за роботу у святкові і неробочі дні не проводиться у подвійному розмірі.

За результатами перевірки відповідачем винесений припис №17-03-019/0013-0009 від 25.06.2014р., яким позивача зобов'язано усунути порушення вимог ст.107-108 КЗпП України.

Вирішуючи спір щодо визнання протиправним та скасування припису відповідача та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Із досліджених в судовому засіданні документів, які стосуються робочого часу, часу відпочинку, оплати праці: табелі обліку робочого часу за січень - травень 2014р., розрахункові відомості по заробітній платі, штатний розпис станом на 01.01.2014р., заяви ОСОБА_3 про застосування податкової соціальної пільги, вбачається, що всі працівники ДПІІ «Автоінвестстрой - Рівно», в т.ч. охоронці, мають однакову тривалість робочого часу, що в сукупності складає 40 годин на тиждень. Зазначені документи належним чином оформлені позивачем. При цьому, відповідачем не надано суду жодних документів, які б підтверджували встановлені ним порушення під час проведення перевірки.

Крім того, у письмових запереченнях третьої особи зазначається, що графіки чергувань, які нібито підтверджують чергування ОСОБА_3 24 години на добу, а не 8год., затверджені старшим охоронником. Однак, згідно штатного розпису позивача, посада старшого охоронника відсутня, тобто відповідачем не вивчений та не проаналізований зазначений факт, а відтак, суд приходить до висновку про те, що відповідачем встановлювались порушення без належних правових підстав та всупереч дійсним обставинам справи.

Також із заяви гр. ОСОБА_3 про застосування податкової соціальної пільги вбачається, що копія документу (посвідчення), який підтверджує що гр. ОСОБА_3 являється ліквідатором наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесений до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, надана зазначеним громадянином до ДПІІ «Автоінвестстрой-Рівно» в жовтні 2013року, про що зроблено його власноручний запис. Отже, позивач, до моменту отримання зазначеного документу (посвідчення) від гр. ОСОБА_3, не мав законних підстав для надання останньому додаткової оплачуваної відпустки.

В той же час, суд зауважує, що додаткова відпустка громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, надається відповідно до п. 22 ст. 20 та п. 1 ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та дає право особам, віднесеним до категорії 1 та 2, на використання чергової відпустки у зручний для них час, а також отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком на 14 робочих (16 календарних) днів на рік.

Враховуючи те, що вказана вище відпустка є гарантованою державою пільгою, то роботодавець зобов'язаний надати таку відпустку. Однак, у випадку коли працівник не бажає використовувати таку відпустку, то роботодавець позбавлений можливості в примусовому порядку зобов'язати працівника скористатися своїм правом на отримання та використання такої відпустки. Таким чином, надання додаткової відпустки громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є обов'язком підприємства, а використання такої відпустки є виключним правом працівника.

З вище наведеного вбачається, що для встановлення факту ненадання позивачем гр. ОСОБА_3 додаткової відпустки як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач мав би проаналізувати і вивчити графіки відпусток, накази про надання відпусток, заяви про надання відпусток, тощо. Однак такі документи відповідачем не вивчалися та не витребовувались, а тому висновок про порушення позивачем вимог чинного законодавства щодо надання такої категорії відпусток є необґрунтованим та безпідставним, не підтвердженим належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З метою забезпечення реалізації принципів змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачених ст. 11 КАС України, судом для дослідження та оцінки, допущені всі докази надані сторонами в ході розгляду справи.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Судові витрати присуджуються на користь позивача відповідно до ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Припис Головного державного інспектора територіальної державної інспекції з питань праці у Рівненській області Валентюка Олександра Георгійовича №17-03-019/0013-0009 від 25 червня 2014 року визнати протиправним та скасувати.

Присудити на користь позивача - Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Автоінвестстрой - Рівно" із Державного бюджету судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.