Справа № 813/390/15
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог та повернення позовної заяви в частині позовних вимог

29 січня 2015 року Справа № 813/390/15

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сакалош Володимир Миколайович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Судді Львівського окружного адміністративного суду Сасевича Олександра Михайловича про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

27 січня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до судді Львівського окружного адміністративного суду Сасевича Олександра Михайловича, в якій просить: "примінити до відповідача ст.56 Конституції України за бездіяльність і стягнути з державного рахунку кошти в сумі 230 млн. Євро або рівноцінну суму в гривні, а також зобов'язати Пенсійний фонд України в Галицькому районі м. Львова платити щомісячну пенсію в розмірі 150 тисяч гривень".

Ухвалою від 28.01.2015 року у справі № 813/390/15 суддею Львівського окружного адміністративного суду Сасевичем О.М. заявлено самовідвід.

На підставі розпорядження керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду Шиманської О.С. № 26-Р від 28.01.2015 року "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ" та згідно з Положенням про автоматизовану систему документообігу призначено повторний автоматичний розподіл адміністративних справ, у зв'язку з заявленням суддею Львівського окружного адміністративного суду Сасевичем О.М. самовідводу у справі № 813/390/15. Після автоматизованого розподілу для розгляду цієї справи визначено суддю Сакалоша В.М.

При прийнятті ухвали суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

До адміністративних судів згідно з ч.2 ст.2 КАС України можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 не погоджується із вирішенням відповідачем питання щодо відкриття провадження у справі, оцінює такі дії судді як протиправні, просить примінити до відповідача ст.56 Конституції України і відшкодувати з державного рахунку на його користь матеріальну, моральну і фізичну шкоду в сумі 230 млн. Євро.

Відповідно до статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому однією з сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта, в протилежному випадку, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

В той же час, слід врахувати, що згідно з статтями 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Рішення суду і дії судді під час підготовки і розгляду справи можуть бути оскаржені в апеляційному та касаційному порядку. Оскарження дій судді шляхом подання скарги до суду першої інстанції чинним законодавством не передбачено.

Однією із конституційних засад здійснення судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Законність процесуальних дій і актів суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Таким чином до суду та судді не може бути пред'явлено позову за процесуальні рішення чи дії, вчиненні при здійсненні правосуддя, оскільки суди і судді при вирішенні питань підвідомчості судам спорів, порушення та відкриття справ, підготовці справ до розгляду, розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції.

Враховуючи вищенаведене, рішення чи дії суду (судді) є не управлінськими, а процесуальними, вчиненими ним при виконанні своїх обов'язків по здійсненню правосуддя, зокрема, при розгляді справ, тому їх законність може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12 червня 2009 року "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів" суди і судді при вирішенні питань підвідомчості судам спорів, порушення та відкриття справ, підготовці справ до розгляду, розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом справи.

У частині 22 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2013 року "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" зазначено, що дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ) є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами. У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до управлінської діяльності.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до судді Львівського окружного адміністративного суду Сасевича Олександра Михайловича про примінення до відповідача ст.56 Конституції України за бездіяльність і стягнення з державного рахунку кошти в сумі 230 млн. Євро або рівноцінну суму в гривні не є справою адміністративної юрисдикції, оскільки вказаний позивачем відповідач не є суб'єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції, і не може бути відповідачем у справах про стягнення коштів за рішення, дії чи бездіяльність, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, оскільки вимоги щодо стягнення з державного рахунку коштів в сумі 230 млн. Євро або рівноцінну суму в гривнях не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому у цій частині слід відмовити у відкритті провадження.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова платити щомісячну пенсію в розмірі 150 тисяч гривень суд враховує наступне.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Важливим під час визначення предметної підсудності цих спорів є те, щоб у справі предмет спору випливав саме з перерахованих відносин та щоб позивачем у цій справі була фізична особа.

Як вбачається із змісту позовних вимог, ОСОБА_1 просить зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова платити щомісячну пенсію в розмірі 150 тисяч гривень.

Враховуючи наведене, даний спір з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат підсудний місцевому загальному суду як адміністративному.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

За таких обставин, позовну заяву в частині позовних вимог належить повернути позивачу та роз'яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 108, 109, 160, 165 КАС України, суддя, -

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до судді Львівського окружного адміністративного суду Сасевича Олександра Михайловича в частині позовних вимог щодо примінення до відповідача ст.56 Конституції України за бездіяльність і стягнути з державного рахунку кошти в сумі 230 млн. Євро або рівноцінну суму в гривні.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до судді Львівського окружного адміністративного суду Сасевича Олександра Михайловича в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова платити щомісячну пенсію в розмірі 150 тисяч гривень - повернути позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

3. Копію ухвали невідкладно надіслати особі яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами.

4. Роз'яснити заявнику, що відмова у відкритті провадження в адміністративній справі тягне за собою заборону повторного звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.