Справа № 2а-142/2010
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року Справа № 9104/37394/11

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Терпилівської сільської ради Підволочиського району на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Терпилівської сільської ради Підволочиського району про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Терпилівської сільської ради Підволочиського району в якому просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2007 року по 24.02.2009 року в розмірі 42602,63 грн.(з рахуванням уточнення позовних вимог).

Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2010 року позов задоволено, вирішено стягнути із Терпилівської сільської ради Підволочиського району в користь ОСОБА_1 42602,63 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Терпилівська сільська рада Підволочиського району оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що в рішенні суду першої інстанції зазначено, що всупереч методичним рекомендаціям, щодо особливостей звільнення посадових осіб з органів місцевого самоврядування не було внесено запис у трудову книжку про звільнення і тому ОСОБА_1 повинен рахуватися не звільненим. Однак апелянт зазначає, що трудову книжку позивач зразу забрав і нікому її не давав і тому запис про звільнення було неможливо зробити, та позивач не рахував себе звільненим і ходив на роботу до квітня 2007 року, за що одержував заробітну плату доки не почалися весняні роботи на своїх городах, тому, коли з квітня перестав ходити на роботу, то перестав одержувати і гроші.

Також апелянт зазначає, що факт офіційного виходу на роботу суд визнав дату підписання акту про передачу печатки, що апелянт вважає помилковим висновком, так як, ОСОБА_1 з самого початку не хотів забирати печатку по акту і міг би це не робити ще поки його не змусили та Закон України «Про місцеве самоврядування» не вказує на те, що печатка сільської ради є особистий атрибут голови

Суд, мотивуючи підстави для виплати середнього заробітку, опирається на ст. 235 КЗпП України, відповідно до якої працівник незаконно звільнений повинен бути поновлений органом, який розглядає трудовий спір. В даному випадку це є Підволочиський районний суд. І при винесенні рішення про поновлення на роботі цей орган одночасно приймає рішення про виплату середнього заробітку. Цей трудовий спір був вирішений ухвалою Підволочиського райсуду від 29.03.07р., якою всі рішення Терпилівської сільської ради були скасовані.03 жовтня 2008р. Підволочиським районним судом Тернопільської області розглянуто заяву ОСОБА_1 про винесення додаткової постанови до постанови Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04.09.07р., якою просив зобов'язати Терпилівську сільську раду допустити його до роботи на посаді голови Терпилівської сільської ради, повернути йому, як посадовій особі печатку та інші реквізити сільської ради і виплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу.

03.10.08р. Підволочиський районний суд додатковою постановою задовольнив частково заяву ОСОБА_1 допустив його до роботи на посаді голови сільської ради, повернуто йому, як посадовій особі печатку та інші реквізити сільської ради.

Також апелянт звертає увагу на те, що 20.10.08р. Львівській апеляційний адміністративний суд, розглянувши апеляційну скаргу Терпилівської сільської ради на згадану додаткову постанову Підволочиського районного суду, скасував її і прийняв нову постанову про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його заяви.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Терпилівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області № 114 від 07 лютого 2007 року достроково припинено повноваження Терпилівського сільського голови ОСОБА_1 Відповідно до пункту 2 вказаного рішення днем припинення повноважень Терпилівського сільського голови ОСОБА_1 є 07 лютого 2007 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування» повноваження селищного, міського голови можуть бути припинені достроково у випадках передбачених ст. 79 даного закону, що має наслідком звільнення його з посади.

Також судом з'ясовано, що сільський голова Терпилівської сільської ради був звільнений з посади 07 лютого 2009 року, хоча всупереч методичним рекомендаціям, щодо особливостей звільнення посадових осіб з органів місцевого самоврядування запис у трудову «Звільнений з посади у зв'язку з достроковим припиненням його повноважень» із зазначенням дати звільнення номеру запису, внесено не було. Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Підволочиського районного суду з адміністративним позовом про його скасування як незаконного. Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04.09.2007 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративна від 09.06.2008 року, рішення сесії Терпилівської сільської ради № 114 від 07.02.2007 року «Про дострокове припинення повноважень сільського голови», скасоване як незаконне. Ухвала Львівського апеляційного адміністративної 09 червня 2009 року набрала законної сили, однак сільський голова ОСОБА_1 не був поновлений та допущений до робочого місця ні через рішення сесії Терпилівської сільської ради про його поновлення, ні іншим чином. З приводу неправомірних дій Терпилівської сільської ради, які виразились у непоновленні його на посаді сільського голови Терпилівської сільської ради, звільненого незаконно, а також безпідставного недопущення його до робочого місця та не передання вилученої у нього печатки сільського голови він у січні 2009 року звертався до Міністерства юстиції України, у березні 2009 року до Верховного Суду України, у квітні 2009 року до секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, у травні та липні 2009 року до громадської приймальні Всеукраїнської обласної партійної організації «Батьківщина» з проханням примусового виконання судового рішення.

Судом встановлено, позивач ОСОБА_1, офіційно приступив до виконання покладених на нього обов'язків сільського голови з 24 лютого 2009 року, що стверджується актом від 24 лютого 2009 року, відповідно до якого секретар сільської ради Готович Л.Р. передала позивачу ОСОБА_1 печатку сільського голови.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення працівника без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Також судом з'ясовано, що рішень з приводу поновлення позивача ОСОБА_1 на посаду сільського голови Терпилівської сільської ради не приймалось, а відтак і не вирішувалось питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 07 лютого 2007 року по 24 лютого 2009 року. Відповідно до довідки, виданої Терпилівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області № 414 від 14 грудня 2010 року середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу на посаді сільського голови складає 42602,63 гривні, При цьому вказані кошти нараховані не з часу звільнення позивача ОСОБА_1 із займаної посади, а з квітня 2007 року, оскільки до того часу позивач отримав заробітну плату.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

З огляду на кикладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Терпилівської сільської ради Підволочиського району - залишити без задоволення, а постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2010 року по справі № 2а-142/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин