Справа № 810/6855/14
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року 810/6855/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Луценко К.Ю., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

сторони явку своїх представників в судове засідання не забезпечили,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась з позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-97 від 19.11.2013 в сумі 6936,48 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.01.2015 здійснено заміну відповідача - Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області належним - Білоцерківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області у зв'язку з реорганізацією.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Позивач стверджує, що він здійснює підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, є пенсіонером за віком у розумінні чинного законодавства та отримує пенсію, призначену на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому звільняється від сплати єдиного внеску.

Відповідач надав письмові заперечення на адміністративний позов, згідно яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на відсутність правових підстав для звільнення позивача від уплати єдиного соціального внеску, оскільки ОСОБА_1 не є пенсіонером за віком в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VІ.

Сторони явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, просили суд розглянути справу за їх відсутності. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач просив розглянути справу у його відсутність.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи достатньо доказів для з'ясування обставин по справі, враховуючи, що адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області 30.03.2006, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про сплату єдиного податку серії НОМЕР_3 від 01.01.2012 терміном дії включно до 01.06.2012, позивач здійснює підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 23.02.1995 (а.с. 7) ОСОБА_1 є громадянкою, яка постійно проживає або постійно працює на території посиленого радіологічного контролю (категорія 4).

Також згідно посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Пенсійному фонді як пенсіонер за віком з 15.06.2009 (а.с. 7).

Позивач отримав вимогу Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів в Київській області № Ф-97 від 19.11.2013 про сплату недоїмки з єдиного внеску в розмірі 6936,48 грн., правомірність якої оскаржується позивачем в рамках цієї справи та з приводу чого суд зазначає наступне.

Право на пенсійне забезпечення, загальні умови призначення пенсій, порядок їх нарахування та розміри визначаються, зокрема, Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з наступними змінами (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з наступними змінами.

Право жінок на пенсію за віком, що було передбачене частиною першою статті 12 Закону № 1788-ХІІ та частиною першою статті 26 Закону № 1058-ІV у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, пов'язується, зокрема, з досягненням 55 років.

Пунктом першим частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено такий вид пенсій, як пенсія за віком.

У пункті 13 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV зазначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного грошового утримання, зокрема й відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Разом з тим відповідно до статті 15 Закону № 1788-ХІІ умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом № 796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ передбачено такі види трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; соціальні пенсії.

Частиною першою статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі - Закон № 2464 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4 зазначеного Закону, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На підставі аналізу зазначених норм суд доходить такого правового висновку.

Статтею 26 Закону № 1058-ІV та статтею 12 Закону № 1788-ХІІ для громадян України встановлений загальний пенсійний вік, з настанням якого вони можуть претендувати на виплату пенсії за віком (зокрема для жінок він становив 55 років). Відповідно до статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV.

У зв'язку з викладеним особи, яким призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону № 1058-ІV. Таким чином, фізичні особи-підприємці, які отримують зазначену пенсію і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI, проте не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільній основі.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15.04.2014 у справі № 21-25а14 за позовом фізичної особи-підприємця до Управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області (Реєстраційний номер судового рішення згідно Єдиного державного реєстру судових рішень - № 38655042).

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин та враховуючи, що на ФОП ОСОБА_1 поширюються пільги, закріплені ч.4 ст. 4 Закону №2464, яка звільняє від сплати єдиного внеску всіх без виключення пенсіонерів за віком, суд доходить висновку, що в особовому рахунку ОСОБА_1 безпідставно відображено нарахування єдиного соціального внеску в сумі 6936,48 грн., що свідчить про відсутність підстав для формування відповідачем спірної вимоги, оскільки недоїмка зі сплати внеску у позивача відсутня.

Таким чином, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оспорюваної вимоги № Ф-97 від 19.11.2013 про сплату ФОП ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності прийнятої вимоги.

Відповідно до положень статті 94 КАС України понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь з Державного бюджету.

З наявної в матеріалах справи квитанції №к13/Н/203 від 17.12.2014 вбачається, що позивачем сплачену судовий збір в сумі 182,70 грн. (а.с. 25).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати противоправною та скасувати вимогу Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-97 від 19.11.2013 на суму 6936,48 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок) судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.