Справа № 128/1126/14-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/1126/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук Л.П.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

22 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Залімського І. Г.

за участю секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Гаврилюк Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про зобов'язання вчинити певні дії .

Відповідно до постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року позов задоволено частково, а саме: зобов'язано Вінницько - Хутірську сільську раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2, про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити .

Представник відповідача щодо задоволення апеляційної скарги та вирішення справи по суті поклалась на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді, звертаючись до суду першої інстанції та на аргументацію позовних вимог, позивач вказала на те, що відповідно до посвідчення І категорії НОМЕР_1, виданого Вінницькою облдержадміністрацією та згідно з ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вона має право на пільги та гарантії, передбачені зазначеним законом.

Так, позивач звернулася до Вінницько-Хутірської сільської ради для одержання на її території земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд у березні 2003 року, натомість, 15.01.2007 року їй була надана довідка виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради №168 про те, що на території Вінницько-Хутірської сільської ради з жовтня 2001 року земельні ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд не виділялись. Вважає, що інформація вказана у довідці виконкому Вінницько-Хутіської сільської ради №168 від 15.01.2007 року, не відповідає дійсності, оскільки з 2001 до 2004 року вона користувалась земельною ділянкою по Немировському шосе, вздовж траси для вирощування городини. Потім вказані земельні ділянки разом із її земельною ділянкою були надані головою Вінницько-Хутірської сільської ради В. Кравченко іншим громадянам, які після одержання землі в натурі приватизували їх і зараз там зводяться житлові будинки та комерційні споруди. Таким же шляхом роздавалась земля і в інших місцях.

На її звернення від 18.02.2014 року сільський голова Кравченко В.В. відповів, що земель на даний час немає. Її клопотання залишено без задоволення по теперішній час, тому позивач вважає, що порушено її право, яке гарантоване Конституцією України та не виконано Закон України "Про соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС», а відтак, позивач з уточненими позовними вимогами просила визнати бездіяльність суб'єкта владних повноважень в особі Вінницько - Хутірської сільської ради щодо невиконання законодавства України. Зобов'язати відповідача виконати ЗУ «Про соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС» та надати ОСОБА_2, земельну ділянку згідно чинного законодавства.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України та Законами України віднесені до виключної компетенції цього органу державної влади, зокрема вирішувати питання про надання особі земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд.

Що стосується позовної вимоги в частині зобов'язання відповідача надати позивачу земельну ділянку для будівництва житлового будинку та господарських споруд, судом першої інстанції було зазначено, що при розгляді справ за адміністративними позовами до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування про визнання неправомірною бездіяльності щодо не розгляду заяви про надання земельної ділянки в оренду, про передачу земельної ділянки у власність, суди вправі зобов'язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про надання в оренду (передачу у власність), що не належить до компетенції суду, а відтак, суд першої інстанції вважав за можливе застосувати інший спосіб захисту права, ніж обраний позивачем, зобов'язавши Вінницько - Хутірську сільську раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути заяву позивача про надання земельної ділянки.

Судова колегія апеляційної інстанції частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору, зазначає наступне.

Так, статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Що стосується позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача надати ОСОБА_2 земельну ділянку згідно чинного законодавства, судова колегія апеляційної інстанції повністю погоджується з рішенням суду першої інстанції на рахунок того, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України та Законами України віднесені до виключної компетенції цього органу державної влади, зокрема вирішувати питання про надання особі земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд.

Разом з тим, судова колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що ухвалюючи оскаржувану постанову та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не дослідив всіх обставин даної справи, а саме: заяву ОСОБА_2 від 18.02.2014 року, як і не дослідив відомості чи перебуває ОСОБА_2 на квартирному обліку для отримання на її території земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд.

З огляду на вищевикладене, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не дослідивши всіх обставин даної справи, а відтак, дійшов передчасних висновків відповідно .

Крім того, згідно із п.20 ст.20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до 1 категорії надаються такі пільги та гарантії, а саме, обов'язкове (протягом року після подання заяви) відведення місцевими радами земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва для тих, хто потребує поліпшення житлових умов та перебуває на квартирному обліку, а також відведення земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, садівництва і городництва, будівництва індивідуальних гаражів і дач.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що як встановлено з заяви від 18.02.2014 року поданої ОСОБА_2 до Вінницької - Хутірської сільської ради, вона просила надати земельну ділянку для будівництва житлового будинку та господарських споруд в розмірі встановленому законом, іншої заяви позивачем не подано, згідно довідки відповідача № 86 від 21.01.2015 року ОСОБА_2 на квартирному обліку не перебуває, доказів потреби поліпшення житлових умов не потребує, а відтак, права на відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будинку згідно пункту 20 ст.20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не має, а тому в позові слід відмовити.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного суду України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргуОСОБА_2 задовольнити частково .

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про зобов'язання вчинити певні дії скасувати .

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про зобов'язання вчинити певні дії -відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі п'яти днів з дні розгляду справи.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О.

Залімський І. Г.