Справа № 813/4670/14
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Справа № 876/8018/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Коваля Р.Й.,

суддів: Судової-Хомюк Н.М.,

Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання: Федак С.Р.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2014 року в адміністративній справі № 813/4670/14 за позовом ОСОБА_2 до управління Держземагенства у Миколаївському районі Львівської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати незаконними дії управління Держземагенства у Миколаївському районі Львівської області в особі начальника управління В.Білик про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_2 на території Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області, урочище «Копацька гора» та зобов'язати управління Держземагенства у Миколаївському районі Львівської області погодити у встановленому порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.ОСОБА_2 площею 1,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: Львівська область, Миколаївський район, Дроговизька сільська рада, урочище «Копацька гора», кадастровий номер земельної ділянки № :04:000.

Позивач вказував, що відповідачем незаконно відмовлено у погодженні проекту вищезгаданої земельної ділянки, що і стало підставою для звернення до суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду оскаржив позивач. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити. Зокрема, вказує, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги лист Дроговизької сільської ради за № 02-15/268 від 26.05.2014 року, з якого випливає, що генеральним планом с.Дроговиж ділянки у вказаному урочищі передбачаються для включення в межі села та розміщення там об'єктів інфраструктури, оскільки такий генплан не затверджений сесією Миколаївської районної ради.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу апелянта необхідно частково задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що розпорядженням голови Миколаївської районної державної адміністрації у Львівській області (надалі - Миколаївська РДА) за № 392 від 27 липня 2012 року позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: Львівська область, Миколаївський район, Дроговизька сільська рада, урочище «Копацька гора», з метою безоплатної передачі у власність для ведення особистого селянського господарства.

З матеріалів справи видно, що 04.03.2014 року до центру надання адміністративних послуг Миколаївської РДА позивачем подано заяву про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5 га.

За результатами розгляду даного проекту землеустрою 17.03.2014 р. замовнику було надано відмову в погодженні проекту землеустрою, у зв'язку з невідповідністю наданих матеріалів вимогам ст.50 Закону України «Про землеустрій», а саме: відсутня довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями.

15.05.2014 року позивач повторно звернувся із клопотанням про погодження проекту землеустрою.

26.05.2014 року відповідачем надано відповідь про відмову у погодженні проекту землеустрою на підставі пункту 6 статті 186-1 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України), оскільки на планово-картографічному матеріалі наявні неточності у відображенні угідь: на проекті відведення та кадастровому планах вказано пасовище, а на викопіюванні з проекту роздержавлення та приватизації земель Дроговизької сільської ради - пасовище та частково землі резервного фонду-рілля; крім цього, генеральним планом с.Дроговиж ділянки у вказаному урочищі передбачаються для включення в межі населеного пункту та розміщення об'єктів інфраструктури.

Надаючи правову оцінку вказаним відносинам, суд враховує наступне.

Землеустрій, відповідно до статті 181 ЗК України, - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Відповідно до частин першої, четвертої - шостої статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Так, органи виконавчої влади зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (копії такого проекту) безоплатно надати свої висновки про його погодження або відмову в такому погодженні.

При цьому, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведен-ня земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - заві-рені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою - це затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо; землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Види документації із землеустрою визначені статтею 25 Закону України «Про землеустрій».

За приписами статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Що стосується покликань відповідача на розбіжності між планом відведення земельної ділянки у власність та кадастровим планом і викопіюванням з проекту роздержавлення і приватизації земель Дроговизької сільської ради, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що за приписами пункту 1.9 Рекомендацій по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджених Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України 15 травня 1992 року, на підставі затвердженого проекту роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств та організацій земельні ділянки передаються у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, або у власність громадян у порядку, встановленому в ст.17 ЗК України, і видаються Державні акти на право колективної власності на землю, на право приватної власності на землю, на право постійного користування землею.

Тобто, зазначений проект не є документацією із землеустрою або містобудівною документацією, на які є покликання в частині шостій статті 181-6 ЗК України, у зв'язку з чим підстави для відмови у погодженні проекту відведення земельної ділянки позивачу не грунтуються на нормах законодавства та фактичних обставинах справи.

Крім того суд звертає увагу на те, що згідно із частиною першою статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Суд першої інстанції, як на підставу відмови у задоволенні позову покликався на лист Дроговизької сільської ради за № 02-15/268 від 26.05.2014 року, де вказано, що генеральним планом с.Дроговиж ділянки у вказаному урочищі передбачаються для включення в межі населеного пункту та розміщення об'єктів інфраструктури, у зв'язку із чим така не може бути передана позивачу у власність.

Проте, пунктом «е?» статті 10 ЗК України передбачено, що до повноважень районних рад у галузі земельних відносин на території району зокрема належить встановлення та зміна меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, отримавши при цьому, згідно пункту «д» статті 17 ЗК України висновки щодо встановлення зміни меж с.Дроговиж від Миколаївської РДА.

Докази того, що проект землеустрою щодо зміни меж села Дроговиж затверджений сесією Миколаївської районної ради, суду не надано.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що оскільки межі села Дроговиж не змінені у встановленому законом порядку, підстав для відмови позивачу у погодженні проекту землеустрою у відповідача не було.

Відповідно до частини четвертої статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до частини другої статті 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду належними і допустимими доказами законність прийнятого рішення.

Відповідно до статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову - про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання його повторно розглянути і вирішити у встановленому законодавством порядку заяву про погодження проекту землеустрою.

При цьому, суд не може зобов'язати відповідача погодити у встановленому порядку проект землеустрою, оскільки в такому разі він перебере на себе функції цього органу.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2014 року в адміністративній справі № 813/4670/14 скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Держземагенства у Миколаївському районі Львівської області про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_2 на території Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області, урочище «Копацька гора».

Зобов'язати управління Держземагенства у Миколаївському районі Львівської області повторно розглянути і вирішити у встановленому законодавством порядку заяву ОСОБА_2 про погодження у встановленому порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.ОСОБА_2 площею 1,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: Львівська область, Миколаївський район, Дроговизька сільська рада, урочище «Копацька гора», кадастровий номер земельної ділянки № :04:000.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Постанова складена у повному обсязі 26 січня 2015 року.