Справа № 9101/29587/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2012-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2012 рокусправа № 2а-2808/10

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Ручка Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації, Маловиськівської районної державної адміністрації Кіровоградської області на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2010 року у справі № 2а-2808/10 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації., Маловиськівської районної державної адміністрації Кіровоградської області визнання протиправною бездіяльність відповідачів та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2010 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Маловисківської райдержадміністрації Кіровоградської області та Маловисківської райдержадміністрації Кіровоградської області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідачів по невиплаті їй при виході на пенсію грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів, не виплаті матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та не призначення їй позачергово 10 рангу державного службовця та зобовязати відповідачів вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона була звільнена з управління праці та соціального захисту населення Маловисківської райдержадміністрації Кіровоградської області в звязку з виходом на пенсію, однак відповідачі при звільненні не вирішили питання про присвоєння їй позачергово 10 рангу державного службовця, не виплатили грошову допомогу в розмірі 10 посадових окладів та не виплатили матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань без достатніх правових підстав. Зазначила, що відсутність бюджетних коштів не може бути підставою не виплати зазначених гарантій і компенсацій.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2010 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Маловисківської райдержадміністрації Кіровоградської області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів. Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Маловисківської райдержадміністрації Кіровоградської області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів. Визнано протиправною бездіяльність Маловисківської райдержадміністрації Кіровоградської області щодо не вирішення питання про надання ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Зобовязано Маловисківську райдержадміністрацію Кіровоградської області прийняти розпорядження про надання ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Маловисківської райдержадміністрації Кіровоградської області провести виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Визнано протиправною бездіяльність Маловисківської райдержадміністрації Кіровоградської області щодо не вирішення питання про присвоєння ОСОБА_1 позачергово 10 ранг державного службовця в звязку з виходом на пенсію. Зобовязано Маловисківську райдержадміністрацію Кіровоградської області присвоїти ОСОБА_1 позачергово 10 ранг державного службовця в звязку з виходом на пенсію.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачами подано апеляційні скарги, в якій просять скасувати постанову, як незаконну, необгрунтованну та безпідставну та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог щодо присвоєння позачергового 10 рангу та виплатити матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Встановлено, що 16 вересня 2010 року позивач звернулась з заявою до голови Маловисківської райдержадміністрації Кіровоградської області по звільнення її з посади начальника управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації за власним бажанням у зв'язку з встановленням 2 групи інвалідності та виходом на пенсію, присвоєння позачергового рангу державного службовця та вимогою про виплату грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів

Розпорядженням голови Маловисківської райдержадміністрації Кіровоградської області від 27 вересня 2010 року № 656-р «Про звільнення ОСОБА_1» позивач звільнена з посади начальника управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації за власним бажанням у звязку з встановленням 2 групи інвалідності та виходом на пенсію за статтею 38 КЗпП України, статті 37 Закону України «Про державну службу» Щодо присвоєння позачергового рангу позивачу, відповідач листом від 26 вересня 2010 року повідомив позивача про відмову в присвоєнні рангу поза межами категорії посади, оскільки питання присвоєння є правом керівника, а не його обовязком .

Також встановлено листом від 24 вересня 2010 року повідомив позивача про неможливість виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань через недостатність коштів фонду оплати праці .

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти дише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Частиною 13 статті 37 вищенаведеного Закону передбачено, що державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Статтею 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» встановлено, що особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв'язку зі змінами у організації виробництва і праці, а також у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах - стаж роботи що дає право на даний вид пенсії.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 26 листопада 2013 року №11-рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини тринадцятої статті 37 Закону України «Про державну службу» в системному зв'язку з положеннями пункту 2 частини першої, частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України,статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»необхідно розуміти так, що у разі дострокового виходу на пенсію державного службовця з посади в органах державної влади відповідно до чинного законодавства державний службовець за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, яке не пов'язане з досягненням пенсійного віку, визначеного в частині першій статті 37 Закону України «Про державну службу».

Встановлено, що після звільнення позивача їй призначена та виплачується пенсія відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», при цьому стаж державного службовця, з якого вирахувана пенсія, становить 19 років 3 місяці 17 днів.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, оскільки вона за своїм віком, страховим стажем та стажем державної служби набула права на достроковий вихід на пенсію відповідно до статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» визначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Стаття 1 Закону України «Про оплату праці» визначає заробітну плату як винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Стаття 2 цього Закону, яка визначає структуру заробітної плати, не містить вказівки на те, що матеріальна допомога входить до структури заробітної плати. Більше, того, у зазначеній нормі Закону відсутнє таке поняття як матеріальна допомога. Матеріальні виплати, зазначені в цій нормі, і матеріальна допомога це не ідентичні поняття, а тому законних підстав для віднесення матеріальної допомоги до складу (структури) заробітної плати державного службовця немає.

Таким чином, матеріальна допомога носить разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати у розумінні частини 2 статті 33 Закону України «Про державну службу», а сам факт утримання із суми допомоги збору на обов'язкове державне пенсійне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Колегія суддів вважає, що в цій частині задоволенних позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо вимог позивача в апеляційній скарзі про задоволення позову в частині зобов'язання відповідача присвоїти позивачу 10 черговий ранг державного службовця поза межами відповідної категорії посад за сумлінну працю у зв'язку з її виходом на пенсію, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно вимог ст. 26 Закону України "Про державну службу", за сумлінну працю державному службовцю при виході на пенсію може бути присвоєно черговий ранг поза межами відповідної категорії посад.

Положеннями п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Положення про ранги державних службовців" від 19.06.1996 року № 658 (в редакції станом на момент виникнення відносин між сторонами) передбачено, що за сумлінну працю державному службовцю у разі звільнення з державної служби у зв'язку з виходом на пенсію може бути присвоєно черговий ранг поза межами відповідної категорії посад, якщо він має найвищий ранг у такій категорії посад.

Пунктом 4 вищевказаного Положення встановлено що, неодмінною умовою присвоєння державному службовцю, який звільняється із державної служби у зв'язку з виходом на пенсію, чергового рангу поза межами відповідної категорії посад, є позитивні результати його роботи, а також наявність подання безпосереднього керівника цього державного службовця. При цьому, аналіз вказаних норм свідчить про те, що присвоєння чергового рангу поза межами відповідної категорії посад державному службовцю, який звільняється із державної служби у зв'язку з виходом на пенсію можливо у період перебування його на державній службі, а не після виходу на пенсію.

Тобто присвоєння чергового рангу поза межами відповідної категорії посад є правом керівника державного органу, а не його обов'язком, а тому підстав для задоволенні позовних вимог в цій частині немає.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 202, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації, Маловиськівської районної державної адміністрації Кіровоградської області- задовольнити частково.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2010 року у справі № 2а-2808/10 - скасувати. Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації, Маловиськівської районної державної адміністрації Кіровоградської області на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2010 року у справі № 2а-2808/10 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації., Маловиськівської районної державної адміністрації Кіровоградської області визнання протиправною бездіяльність відповідачів та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Маловисківської райдержадміністрації Кіровоградської області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Маловисківської райдержадміністрації Кіровоградської області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов