Справа № 345/2136/14-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/800/59716/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2014 року

у справі № 876/6432/14

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області

про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області (далі - Управління ПФУ) про визнання неправомірною відмови відповідача в перерахунку пенсії з врахуванням пільгового стажу; зобов'язання зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) період роботи з 18.01.1981 по 09.10.1992, з 09.10.1992 по 04.06.1998, з 07.11.2000 по 31.12.2001, з 03.03.2003 по 31.12.2008, як трудовий стаж вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі; зобов'язання Управління ПФУ провести перерахунок та виплатити пенсію з врахуванням пільгового обчислення стажу з листопада 2009 року.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.06.2014 позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2014 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове - про часткове задоволення позову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління ПФУ про проведення перерахунку та здійснення виплати пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу за період з листопада 2009 року по 30 листопада 2013 року включно залишено без розгляду.

Визнано незаконною відмову Управління ПФУ у перерахунку пенсії ОСОБА_2 за віком з урахуванням роботи в районах, що прирівняні до Крайньої Півночі.

Зобов'язано відповідача зарахувати в пільговому обчисленні періоди роботи ОСОБА_2 з 18.01.1981 по 09.10.1992, з 09.10.1992 по 04.06.1998, з 07.11.2000 по 31.12.2001, з 03.03.2003 по 31.12.2008 як трудовий стаж, вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_2 з урахуванням пільгового обчислення стажу починаючи з 01.12.2013.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, Управління ПФУ оскаржило його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказане рішення суду апеляційної інстанції з мотивів порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні в установленому статтею 2201 Кодексу адміністративного судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 15.05.2014 ОСОБА_2 звернувся в Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області з заявою про надання інформації про те, чи враховано при нарахуванні його пенсії пільгове обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Листом від 19.05.2014 № 172/Р-15 заявника повідомлено про те, що пільгове обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі проводиться з 01 березня 1960 року у півтора кратному розмірі при укладанні строкових трудових договорів на п'ятирічний термін; записів у трудовій книжці, що свідчить про укладання строкових договорів; документів про бронювання житла; довідки, виданої з посиланням на те, що особа працювала в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в цей період укладала строковий договір. У всіх інших випадках період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі зараховується в одинарному розмірі. Разом з тим, у трудовій книжці позивача відсутні будь-які відомості про заключення трудового договору, відсутній також і спеціальний штамп про поширення пільг відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а тому стаж його роботи в районах Крайньої Півночі зараховано в одинарному розмірі.

У той же час, судами попередніх інстанцій установлено, що позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт у період з 18.04.1981 по 31.12.1989, з 01.01.1990 по 09.10.1992 вахтово-експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мантійський автономний округ Тюменської області).

У період з 09.10.1992 по 04.06.1998 позивач працював вахтово-експедиційним методом повний робочий день в Тампонажному управлінні №2 Виробничого об'єднання «Ноябрьскнефтегаз» (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області).

У період з 07.11.2000 по 31.12.2001, з 03.03.2003 по 31.12.2008 позивач працював вахтово-експедиційним методом механіком по обслуговуванню бурових у ТОВ «Спец УБГ Тургас» та ТОВ «Спец УБГ Уват» (Уватський район Тюменської області).

Вказані обставини підтверджується довідкою, виданою Прикарпатським управлінням бурових робіт від 02.03.2010 № 10-16, яка уточнює особливий характер праці чи умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії та підтверджує постійну зайнятість на пільговій роботі, архівними довідками ЗАТ «Газпронефть-Ноябрськнефтегаз» №01/5-23/15646, №01/5-23/15653 від 09.04.2010 та записами у трудовій книжці ОСОБА_2 за вказані періоди.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що факт роботи позивача у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в спірні періоди підтверджується трудовою книжкою та довідкою від 02.03.2010 № 10-16, в яких зазначено про розповсюдження пільг, передбачених Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а тому відповідач безпідставно відмовив позивачу у пільговому розрахунку стажу.

Частково залишаючи адміністративний позов ОСОБА_2 без розгляду, суд апеляційної інстанції керувався положеннями статей 99, 100 КАС України. Відповідно до змісту касаційної скарги рішення суду апеляційної інстанції в частині залишення позову без розгляду відповідачем не оскаржується.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з обґрунтованим висновком судів попередніх інстанцій в частині задоволеного позову з огляду на таке.

Частинами першою та другою статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992, яка підписана Україною, встановлено, що вона розповсюджує дію угоди на пенсійне забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави - учасниць угоди.

Статтею 3 тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993, дозволено обчислювати стаж за нормами Закону Російської Федерації «Про державні гарантії і компенсації для осіб, працюючих і проживаючих в районах Крайньої Півночі та прирівняних місцевостях» від 19.02.1993, яким дозволено застосовувати пільгу при обчисленні стажу незалежно від факту наявності строкового трудового договору, тим самим на рівні міжнародних угод укладених між Україною та Росією встановлено, що на території України гарантується пенсійне забезпечення громадян, які працювали на території Росії в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, і при цьому обов'язково визначено, що обчислення стажу здійснюється незалежно від факту наявності строкового трудового договору.

Крім того, пунктом 5 Перехідних Положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що період роботи з 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 N 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до пункту 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки та архівних довідок, що підтверджують стаж роботи та отримування пільг під час роботи позивача в районі Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для зарахування йому до пільгового трудового стажу спірних періодів.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.