Справа № 800/563/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

19 січня 2015 року м. Київ справа № 800/563/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Розваляєвої Т.С.
Цуркана М.І.
Гончар Л.Я.
Конюшка К.В
при секретарі -Гуловій О.І.
за участю представників:позивача - ОСОБА_7 відповідача - Гуцала Д.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_7
доПрезидента України
провизнання неправомірним Розпорядження від 30.10.2014р. № 1223/2014-рп
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 (далі - позивач) звернувся до Вищого адміністративного суду України як до суду першої інстанції з позовом до Президента України (далі - відповідач) у якому просив:

- визнати неправомірним Розпорядження від 30.10.2014р. № 1223/2014-рп «Про звільнення ОСОБА_7 з посади голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області», в частині формулювання причин звільнення та про зміну цього формулювання;

- зобов'язати Президента України змінити формулювання причини звільнення, а саме виключити причину звільнення «з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» та зазначити причину звільнення «з підстав передбачених ст. 9 ч.2 п.5 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_7 посилається на те, що розпорядження Президента України від 30.10.2014р. № 1223/2014-рп у частині звільнення з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (пункт 72 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України), суперечить Конституції України, Законам України та міжнародним правовим нормам, оскільки підстави припинення повноважень (звільнення) голів місцевих адміністрацій чітко визначені у статті 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Як зазначає позивач, в період часу з 21 квітня 2010 року по 05 листопада 2014 року він сумлінно виконував обов'язки на посаді голови Болградської райдержадміністрації, порушень трудової дисципліни не допускав, у зв'язку з чим таке звільнення є безпідставним публічним обвинуваченням та приниженням його гідності та ділової репутації, позбавляє його можливості протягом 10 років працювати на посадах, пов'язаних з державною службою, порушує його права громадянина України. Крім того, під час прийняття оскаржуваного розпорядження було порушено саму процедуру передбачену Законом України «Про очищення влади» щодо подання відповідної заяви та проведення відповідної перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розпорядження Президента України № 396/2010-рп від 21 квітня 2010 року ОСОБА_7 був призначений на посаду голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області.

16 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про очищення влади», пунктом 9 частини 1 статті 3 якого передбачено, що заборона, передбачена частиною 3 статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року, зокрема, Голови Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голови обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації, їх перших заступників, заступників, голови районної державної адміністрації, районної в місті Києві державної адміністрації.

Розпорядженням Президента України від 30.10.2014р. № 1223/2014-рп ОСОБА_7 було звільнено із займаної посади голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (пункт 72 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України).

Частиною 4 статті 118 Конституції України встановлено, що голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» повноваження голів місцевих державних адміністрацій припиняються Президентом України у разі: 1) порушення ними Конституції України і законів України; 2) втрати громадянства, виявлення факту подвійного громадянства; 3) визнання судом недієздатним; 4) виїзду на проживання в іншу країну; 5) набрання законної сили обвинувальним вироком суду; 6) порушення вимог несумісності; 7) за власною ініціативою Президента України з підстав, передбачених цим Законом та законодавством про державну службу; 8) висловлення недовіри більшістю (дві третини) голосів від складу відповідної ради; 9) подання заяви про звільнення з посади за власним бажанням (частина 1). Повноваження голів місцевих державних адміністрацій можуть бути припинені Президентом України у разі: 1) прийняття відставки голови відповідної обласної державної адміністрації; 2) подання Кабінету Міністрів України з підстав, передбачених законодавством про державну службу; 3) висловлення недовіри простою більшістю голосів від складу відповідної ради (частина 2). Повноваження голів місцевих державних адміністрацій припиняються також у разі їх смерті (частина 3). У разі обрання нового Президента України голови місцевих державних адміністрацій продовжують здійснювати свої повноваження до призначення в установленому порядку нових голів місцевих державних адміністрацій (частина 4).

Таким чином, стаття 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» не містить положень щодо припинення Президентом України повноважень голів місцевих державних адміністрацій з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади».

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржуване розпорядження Президента України від 30.10.2014р. № 1223/2014-рп у частині звільнення з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (пункт 72 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України), суперечить Конституції України, Законам України та міжнародним правовим нормам. Під час прийняття оспорюваного розпорядження Президентом України порушено принцип верховенства права та принцип індивідуальної відповідальності, вказане розпорядження обмежує та порушує права, закріплені Конституцією України; внаслідок прийняття оспорюваного розпорядження позивач зазнав дискримінації через застосування до нього процедури очищення влади (люстрації); унаслідок прийняття оспорюваного розпорядження позивач зазнав втручання у приватне життя.

Відповідно до частини 5 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» передбачено, що у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до статті 150 Конституції України може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

Дослідивши зміст позовної заяви, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з метою досягнення однозначної визначеності у питанні про те, чи відповідають в контексті доводів позивача окремі вищезгадані положення Закону України «Про очищення влади» наведеним вище положенням Конституції України та, відповідно, з метою з'ясування питання щодо їх конституційності, забезпечення застосування при вирішенні спору норм Закону, які відповідають Конституції України, а також з метою забезпечення дотримання конституційних прав і свобод позивача, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності вищезгаданих окремих положень Закону України «Про очищення влади» Конституції України.

Керуючись частиною 5 статті 9, статті 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України, -

У Х В А Л И В:

Звернутися до Верховного Суду України із зазначеною ухвалою суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України «Про очищення влади» положенням Конституції України, а саме: пункту 9 частини 1 статті 3, частини 3 статті 1, пункту 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про очищення влади» положенням статей 8, 21, частин 2 та 3 статті 22, частин 1 та 2 статті 24, статті 32, частини 1 статті 38, частини 1 статті 43, статті 58, частини 2 статті 61, статті 62, частини 1 статті 64, частини 4 статті 118 Конституції України в їх системному взаємозв'язку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді:

Суддя Л.Т. Черпіцька