Справа № 606/2417/14а
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Справа № 876/10723/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Теребовлянському районі Тернопільської області на постанову Теребовлянського районного суду від 6 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Теребовлянському районі Тернопільської області про скасування розпорядження щодо припинення виплати пенсії по втраті годувальника та зобов'язання виплатити недоотримані суми пенсій,-

В С Т А Н О В И В:

30.10.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Теребовлянському районі Тернопільської області, в якому просить скасувати розпорядження відповідача від 07.04.2014 року щодо закриття пенсійної справи №142851 та припинення виплати пенсії по втраті годувальника; зобов'язати відповідача виплатити недоотримані суми пенсій починаючи з 01.04.2014 року.

Постановою Теребовлянського районного суду від 6 листопада 2014 року позов задоволено. Скасовано розпорядження управління Пенсійного фонду України у Теребовлянському районі Тернопільської області від 07.04.2014 року щодо припинення виплати пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 та зобов'язати виплатити недоотримані суми пенсій за період з 01.04.2014 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем безпідставно припинено ОСОБА_1 виплату пенсії по втраті годувальника, оскільки є чинним на даний час (на час розгляду адміністративного позову) рішення Теребовлянського районного суду від 05.04.2007 року, яке набрало законної сили, яким визнано безвісно відсутнім ОСОБА_2 - чоловіка ОСОБА_1.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, управління Пенсійного фонду України у Теребовлянському районі Тернопільської області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду від 6 листопада 2014 року та прийняти нову постанову на користь управління Пенсійного фонду України у Теребовлянському районі Тернопільської області.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що в березні місяці 2014 року за даними персоніфікованого обліку, а також при звірці списків осіб, яких визнано безвісно відсутніми, виявлено факт працевлаштування управлінню Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, стало відомо, що ОСОБА_2 з лютого 2008 року до листопада 2010 року і з січня 2012 року до червня 2012 року був застрахованою особою, отримував заробітну плату та за нього сплачувались внески, про що свідчить довідка за № 22 від 05.09.2014 р. ВАТу «Завод «КІНАП» відповідно поданого запиту управління.

Таким чином, розпорядженням управління від 07.04.2014 р. виплата пенсії позивачу була припинена відповідно до ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Апелянт стверджує, що з даних відомостей вбачається, що ОСОБА_2 не можна вважати таким, як безвісно відсутнім.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 була призначена пенсія у зв'язку з втратою годувальника на неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Розпорядженням управління Пенсійного фонду України у Теребовлянському районі Тернопільської області від 07.04.2014 року виплата пенсії ОСОБА_1 була припинена відповідно до ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з посиланням на те, що в березні місяці 2014 року за даними персоніфікованого обліку виявлено факт роботи ОСОБА_2 за період з лютого 2008року до листопада 2010 року і з січня 2012 року по червень 2012 року, що підтверджується листом управління Пенсійного фонду України у Теребовлянському районі Тернопільської області від 08.09.2014 року (а.с.7).

В силу ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

У відповідності до ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Як слідує із матеріалів справи, рішенням Теребовлянського районного суду від 05.04.2007 року чоловіка позивача ОСОБА_2, 1973 року народження, визнано безвісно відсутнім.

Статтею 45 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Встановлено, що рішенням Теребовлянського районного суду від 28 травня 2014 року відмовлено у задоволенні заяви управління Пенсійного фонду України у Теребовлянському .районі Тернопільської області про скасування рішення Теребовлянського районного суду від 05.04.2007 року про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах від 17 липня 2014 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Теребовлянському районі Тернопільської області відхилено, а рішення Теребовлянського районного суду від 28 травня 2014 року залишено без змін.

У вказаних рішеннях суду першої та апеляційної інстанції зазначено, що не одержано відомостей про місце перебування ОСОБА_2, а також відсутні дані, що останній з'явився.

Згідно вимог ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи апляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно припинено ОСОБА_1 виплату пенсії по втраті годувальника, оскільки є чинним на даний час (на час розгляду адміністративного позову) рішення Теребовлянського районного суду від 05.04.2007 року, яке набрало законної сили, яким визнано безвісно відсутнім ОСОБА_2 - чоловіка ОСОБА_1.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Теребовлянському районі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду від 6 листопада 2014 року у справі 606/2417/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Теребовлянському районі Тернопільської області про скасування розпорядження щодо припинення виплати пенсії по втраті годувальника та зобов'язання виплатити недоотримані суми пенсій - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник