Справа № 2а-3324/12/0970
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 р. Справа № 2064/13/876
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2013 року в справі за позовом Державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2012 року Державна податкова інспекція у м.Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби (далі - ДПІ) звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП) в якому просила стягнути з відповідача заборгованість в сумі 29463,53грн.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що за відповідачем рахується податковий борг який залишається не сплаченим, а тому у відповідності до вимог ПК України такий підлягає стягненню за рішенням суду.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2013 року в справі №2а-3324/12/0970 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив ФОП, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. У поданій апеляційній скарзі вказує на те, що судом безпідставно не взято до уваги, що у нього був відсутній обов'язок сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, оскільки після набуття права власності на об'єкт незавершеного будівництва з 07.12.2010 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Газ-Ойл Карпати» (далі - ТОВ) та в подальшому з 01.07.2011 Товариством з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив-Буд» (далі - ТОВ-2), саме останні були платниками орендної плати, однак не виконували покладеного на них чинним законодавством обов'язку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем порушено вимоги законодавства стосовно сплати узгодженого податкового боргу, а тому такий підлягає стягненню за рішенням суду, оскільки залишається не сплаченим.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за ФОП станом на 08.10.2012 рахується заборгованість в сумі 29463,53грн по орендній платі за землю та застосованому податковим повідомленням-рішенням від 21.09.2011 № штрафу у зв'язку із порушенням граничного строку сплати платником грошового зобов'язання.

Дана заборгованість є узгодженою, оскільки податкове повідомлення-рішення яким до відповідача застосовано штрафну санкцію ним у встановленому порядку не оскаржувалось, а решта заборгованості виникла у зв'язку з несплатою відповідачем коштів самостійно задекларованих ним у поданих деклараціях орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за серпень-грудень 2011 року та січень 2012 року (а.с.6, 12-15, 59-63).

Відтак, оскільки податковий борг ФОП в сумі 29463,53грн залишається несплаченим, вказане зумовило звернення ДПІ із даним адміністративним позовом до суду.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст.92 Основного Закону виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

ПК України регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У розглядуваній справі не є спірним питанням факт наявності у ФОП податкового боргу, а також підстави його виникнення.

Предметом доказування в даній справі є наявність правових підстав для стягнення судом усієї суми податкового боргу відповідача в розмірі 29463,53грн з його рахунків.

Згідно з п.41.5 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень.

Відповідно до пп.20.1.18 п.20.1 ст.20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється ст.ст.95-99 ПК України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, зокрема стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Пунктом 95.1 ст.95 ПК України визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пунктів 95.2 - 95.3 ст.95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 59.5 ст.59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вбачається із матеріалів справи, у зв'язку з наявністю у відповідача податкового боргу позивачем надсилалась йому податкова вимога від 04.04.2011 №2590 (а.с.10), яка ним отримана 01.07.2011 (а.с.11) та не оскаржувалась. Однак податковий борг залишається не погашеним в повному обсязі.

Оскільки за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 29463,53грн, а суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт погашення цього податкового боргу, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що такий борг підлягає погашенню на підставі рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання про підставність позовних вимог ДПІ щодо стягнення з ФОП податкового боргу у розмірі 29463,53грн.

Додатково слід зазначити, що аналогічних висновків дійшов також Івано-Франківський окружний адміністративний суд у своїй постанові від 30 січня 2012 року в справі №2а-70/12/0970 за позовом заступника прокурора м.Івано-Франківська в інтересах держави в особі ДПІ до ФОП про стягнення іншої частини податкового боргу, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2012 року та в подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 березня 2013 року, а отже набрала законної сили.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 207, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 23 січня 2015 року.