Справа № 136/2/15-а
Суддя: Пороховий Г. І.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/2/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"19" січня 2015 р. Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Пороховий Г. І.

за участю секретаря КВАШУК О.М.

представника відповідача ТОМЧАК О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними, зобов'язання нарахувати та виплатити допомогу на оздоровлення за 2014 рік.

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_2 05 січня 2015 року, звернувся до Липовецького районного суду з вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, він звернувся до відповідача з заявою вимогою про здійснення йому нарахування та виплатити допомогу на оздоровлення за 2014 рік в розмірі передбаченому ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки,він у відповідності до зазначеного Закону є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 виданого 16 жовтня 2000 (категорія І), та відповідно до довідки МСЕК йому встановлено III групу інвалідності. Однак, отримавши відповідь йому стало відомо, що відповідач відмовив йому у здійсненні нарахування та виплаті допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі визначеному законом в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, тим діє неправомірно. А тому за захистом свого порушеного права вимушений звернутися до суду так як, посилання відповідача на те, що при призначенні йому допомоги на оздоровлення відповідач мав би керуватися саме нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», а не підзаконнім нормативним актом, що спростовується запереченнями відповідача, з яких вбачається, що допомога на оздоровлення призначена йому у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки іншого розміру допомоги на оздоровлення у 2014 році (на час призначення допомоги) Кабінет Міністрів України не встановлював. Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення мені, відповідачем застосуванню підлягає саме ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з якої вбачається, що під час визначення розміру виплат за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата, а не постанова Кабінету Міністрів України N 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг встановлених законом моїх прав. Крім того, розмір виплат, передбачений вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України, не відповідає визначеному Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру, кратному мінімальній заробітній платі, яка збільшувалась в різні часи Законами України «Про встановлення мінімальної заробітної плати» на відповідні роки.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 за станом здоров'я не з'явився, направив до суду заяву в якій адміністративний позов підтримав, просить суд справу розглянути без його участі.

Представник відповідача, діюча на підставі довіреності Томчак О.Ю. позов ОСОБА_2 не визнала, суду пояснила, що Кабінет Міністрів України постановою від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановив, що громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам НІ групи нараховується і виплачується щорічна допомога на оздоровлення в сумі - 90 гривень. Фінансування видатків на соціальний захист та соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, провадиться в межах коштів, передбачених Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, тобто виконання Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повністю залежить від фінансових ресурсів дохідної частини Державного бюджету. Управління праці та соціального захисту населення, як орган державної виконавчої влади у своїй діяльності при здійсненні бюджетного процесу в Україні, зобов'язане положення норма і шині правових актів застосовувати лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України». Саме тому, відповідно до постанови КМУ від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Вам нарахована та буде виплачена дана допомога в сумі 90 гри.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пп. 4 п. 3 Положення про управління праці та соціального захисту населення», затвердженим розпорядженням Липовецької державної адміністрації, управління здійснює призначення соціальної допомоги, компенсацій та інших виплат, встановлених законодавством. Відповідно до Типового положення про центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 25 квітня 2006 № 147, головними завданнями центру є здійснення контролю за правильністю призначення, перерахунку, нарахування і виплати всіх видів соціальної допомоги, інших грошових виплат (п. 3.3); центр відповідно до покладених на нього завдань проводить перерахунки розмірів грошової допомоги (в тому числі у зв'язку з індексацією), забезпечує своєчасну підготовку бухгалтерської та статистичної звітності з використанням уніфікованих програмних засобів (п. 4.9). Отже, Управління праці та соціального захисту населення Липовецької державної адміністрації, управління по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є належними відповідачами у даній справі.

Позивач ОСОБА_2,є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи. На нього розповсюджується Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнано інвалідом 111-ї групи, що підтверджується довідкою МСЕК № 016701 (а.с. 11). Причина інвалідності пов'язана з роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС, тому відповідно до ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008) щорічна допомога на оздоровлення виплачується, зокрема інвалідам 111-ї групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Судом встановлено, що позивач отримував зазначену допомогу у 2014 року в розмірі 90 грн.

Даний розмір щорічної допомоги на оздоровлення призначався і виплачувався відповідачами на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд прийшов до висновку, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві застосуванню підлягає ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Кабінет Міністрів України, встановлюючи такий порядок виплати, не може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У зв'язку з цим, суд дійшов висновку, що п. 4 Прикінцевих і положень Закону України "Про Державний бюджет на 2011 рік, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39,50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік" щодо, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України" та не підлягають судом до застосування при вирішенні даного спору.

Крім цього, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Кечко проти України" зазначив:", «в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету».

Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними."

Відповідно ч. 7 ст.9 КАС України у поєднанні зі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що відповідає змісту ч.З ст.162 КАС України про право суду визначити спосіб гарантованого захисту прав людини і громадянина від порушень зі сторони суб'єкта владних повноважень та повністю узгоджується із приписами ст.13 Конвенції щодо прав кожного на ефективний засіб юридичного захисту та практикою Європейського Суду з прав людини щодо необхідності завдяки такому засобу запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допускати подальшого існування таких умов.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 8, 21, 22, 46, 48, 64, ч. 2 ст. 19, ст. 152 Конституції України, ст.ст. 48 ч.4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., № 26-рп/2008 від 27.11.2008 р., Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Кечко проти України", ст.ст. 94, 100,158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2 КАСУ

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними, зобов'язання нарахувати та виплатити допомогу на оздоровлення за 2014 рік, - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації, щодо нарахування та виплати , ОСОБА_2, щорічної допомоги на оздоровлення, за 2014 рік як інваліду III-ї групи від захворювання, яке пов 'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, у розмірі меншому, ніж передбачено ч.4ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації здійснити, ОСОБА_2, перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік. як інваліду 111-ї групи від захворювання, яке пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, у розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат та провести відповідні доплати з врахуванням виплаченої суми.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. .

Суддя:Г. І. Пороховий