Справа № 819/3121/14-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3121/14-a

22 січня 2015 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецькій С. Є.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Ковальчук О. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гулкевича Юрія Дмитровича - прокурора Тернопільської області про оскарження дій/бездіяльності суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась із адміністративним позовом до Прокурора Тернопільської області Гулкевича Юрія Дмитровича про оскарження дій/бездіяльності суб'єкта владних повноважень .

Вважає, що відповідачем у відповіді на її оскарження рішення заступника прокурора області О. Галицького допущено порушення абз. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян».

У судовому засіданні зазначила, що не заперечує проти суті наданої їй відповіді але вважає, що допущене порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» є підставою для зобов'язання відповідача належним чином розглянути її звернення та визнання незаконними його дій/бездіяльності.

Представник відповідача проти позову заперечувала, надала суду письмові заперечення. Вважає, що відповідачем при розгляді звернень позивача дотримувались усі вимоги законодавства, у тому числі і «Про звернення громадян» та вжито усіх заходів щодо захисту порушених прав ОСОБА_1 з боку Тернопільської ОДА.

У судовому засіданні представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав та мотивів.

20.08.2014 р. із прокуратури міста Тернополя до Прокуратури Тернопільської області надійшло звернення ОСОБА_1. з приводу порушення посадовими особами Тернопільської обласної державної адміністрації вимог Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду її скарги від 27.06.2014 р.

Відповідно до резолюції, розгляд звернення доручено відділу захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави Прокуратури Тернопільської області.

З метою повної і всебічної перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів управлінням житлово-комунального господарства Тернопільської облдержадміністрації, з урахуванням положень ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», термін розгляду звернення продовжено до 45 днів, про що позивача проінформовано листом від 18.09.2014 р. (вих. № 07/1-92).

Так, в ході перевірки, проведеної прокуратурою Тернопільської області було встановлено наступні порушення.

В порушення вимог 4.4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» без повідомлення ОСОБА_1 її звернення від 27.06.2014 р. для організації розгляду направлено в Управління житлово - комунального господарства Тернопільської облдержадміністрації, яке, відповідно до Положення про Управління, є самостійним структурним підрозділом обласної державної адміністрації.

Заступником голови облдержадміністрації Бицюрою JI.O. 18.07.2014 р. затверджено склад комісії з розгляду звернення ОСОБА_1 та 22.07.2014 р. управлінням житлово-комунального господарства складено протокол засідання комісії із розгляду вказаного звернення.

Відповідь на звернення, адресоване голові Тернопільської облдержадміністрації з приводу порушення управлінням житлово - комунального господарства вимог Закону України «Про звернення громадян» підготовлено та надіслано управлінням, дії якого оскаржувалося. Розгляд звернення ОСОБА_1 відповідно до резолюції голови Тернопільської обласної державної адміністрації доручено Бицюрі JI.O., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без скерування за належністю.

За результатами проведеної перевірки прокуратурою Тернопільської області внесено подання голові Тернопільської обласної державної адміністрації, в якому керівництво органу виконавчої влади зобов'язано вжити вичерпних заходів до усунення порушення чинного законодавства про звернення громадян, про що проінформовано заявницю листом № 07/1-92 від 03.10.2014 р.

12.11.2014 р. позивач звернулась до Прокуратури Тернопільської області з приводу відсутності належного реагування Тернопільською ОДА на виявлені порушення при розгляді її скарги.

24.11.2014 р. до Прокуратури Тернопільської області надійшло звернення ОСОБА_1 від 17.11.2014 р., у якому вона повідомляє про неналежний, на її думку розгляд її скарги Тернопільською ОДА та відсутність інформації про розгляд подання від 03.10.2014 р.

5.12.2014 р. за № 07/1-92-14 їй надано відповідь про вжиття заходів щодо усунення та недопущення надалі порушень, зазначених у поданні із посиланням на відповідь Тернопільської ОДА від 28.11.2014 р.

10.12.2014 р. позивач знову звернулась до Прокуратури Тернопільської області із зверненням, у якому зазначає, що не вважає розгляд її скарги Тернопільською ОДА належним та просить вжити заходів щодо усунення встановлених порушень Закону України «Про звернення громадян» та зобов'язати Тернопільську обласну державну адміністрацію їх усунути та розглянути скаргу належним чином.

За результатами розгляду їй надано відповідь від 15.12.2014 р. № 07/1/92-14 у якій повідомлено, що її звернення розглянуто по суті та надано їй відповідь 05.12.2014 р. Окрім того, зазначено, що 26.10.2014 р. набрав чинності п. 1 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру», яким виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержання законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді, а тому органи прокуратури позбавляються можливості застосовувати положення статей 21,23 Закону України «Про прокуратуру» в частині порядку, приводів та підстав для проведення перевірок у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів, прийняття постанов та внесення подань. Також вказано, що із Закону України «Про звернення громадян» виключено статтю 29, якою регулювався прокурорський нагляд за додержанням законодавства про звернення громадян та роз'яснено, що дії чи бездіяльність та рішення посадових і службових осіб облдержадміністрації при розгляді звернень підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні позивач зазначила, що вважає таку відповідь неналежним розглядом її звернення від 10.12.2014 р. у зв'язку із тим, що її надано за підписом Заступника прокурора Тернопільської області О. Галицького. При цьому, проти змісту скарги заперечень не має.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Законом України «Про звернення громадян» N 393/96-ВР від 02.10.1996 р. врегульовано питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ст. 4 Закону № 393/96-ВР, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. N 1789-XII ( далі - Закон N 1789-XII), чинним на момент виникнення спірних правовідносин, був встановлений порядок проведення перевірок, а саме, перевірки проводяться за письмовими зверненнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, фізичних та юридичних осіб, а також за власною ініціативою прокурора. При цьому перевірки за заявами фізичних чи юридичних осіб, зверненнями та запитами депутатів усіх рівнів, крім заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, проводяться лише у разі їх попереднього розгляду компетентними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами або неприйняття ними у встановлені строки рішень з цих питань.

У разі якщо захист прав і свобод людини і громадянина та інтересів держави згідно із законом є компетенцією відповідних органів державного нагляду (контролю), перевірки проводяться з обов'язковим наданням оцінки щодо законності їх діяльності. У зв'язку з бездіяльністю уповноваженого органу державного нагляду (контролю) або відсутністю такого органу вживаються відповідні заходи прокурорського реагування, спрямовані на забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, інтересів держави.

Як вбачається з встановлених обставин справи, що знайшли своє підтвердження доказами, що містяться у матеріалах даної адміністративної справи, прокурором, при проведенні перевірки за зверненнями позивача від 12.08.2014 р. виявлено порушення при розгляді Тернопільською облдержадміністрацією Закону № 393/96-ВР.

Відповідно до ст. 23 Закону N 1789-XII подання - це акт реагування прокурора на виявлені порушення закону з вимогою (вимогами) щодо: 1) усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли; 2) притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності; 3) відшкодування шкоди; 4) скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом; 5) припинення незаконних дій чи бездіяльності посадових і службових осіб.

Як встановлено судом, прокурором, у відповідності до вимог ст. 23 вищезазначеного Закону, 03.10.2014 р. внесено подання про усунення порушень вимог законодавства про звернення громадян, тобто, вжито заходи прокурорського реагування щодо виявлених порушень, у розумінні Закону N 1789-XII.

В подальшому, у порядку контролю за розглядом подання та вжиттям заходів щодо усунення виявлених порушень, прокурором направлено лист від 14.11.2014 р., який розглянуто Тернопільською ОДА та повідомлено про вжиті заходи, про що і проінформовано позивача листом від 05.12.2014 р. № 07/1-12-14.

Аналізуючи дії відповідача щодо вжиття заходів реагування у розумінні Закону N 1789-XII на звернення позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді звернень ОСОБА_1 вжито усіх передбачених як Законом № 393/96-ВР, так і Законом № 1789-XII можливих заходів щодо захисту її порушених прав.

Також правомірним суд вважає посилання у відповіді позивачу від 15.12.2014 р. на зміни, що внесені у Закон № 1789-XII щодо позбавлення можливості прокуратури застосування положень ст. 21, 23 цього закону в частині порядку, приводів та підстав для проведення перевірок у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів, прийняття постанов та внесення подань.

Оцінюючи правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем - Прокурором Тернопільської області, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Захист прав, свобод та інтересів слід відрізняти від їх охорони. Охорона прав та інтересів має на меті запобігти їх порушенню. Охорона здійснюється шляхом встановлення відповідних норм права, правових стимулів, заборон тощо. Натомість, захист прав здійснюється у разі їх порушення.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

З аналізу ч.1 ст.2 та п.1 ч.1 ст.3 КАС України можна прийти до висновку, що завданням адміністративного судочинства є вирішення публічно-правового спору між сторонами. Рішення суду усуває спірність і в цей спосіб досягається захист прав та інтересів особи. Отже, захист прав - це наслідок вирішення спору, а не завдання суду.

Як вже зазначалось вище, при дослідженні обставин розглянутої адміністративної справи встановлено, що відповідачем при розгляді звернень ОСОБА_1 вжито усіх передбачених як Законом № 393/96-ВР, так і Законом № 1789-XII можливих заходів щодо захисту її порушених прав та у відповіді від 15.12.2014 р. правомірно та обґрунтовано вказано на позбавлення можливості прокуратури застосування положень ст. 21, 23 цього закону в частині порядку, приводів та підстав для проведення перевірок у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів, прийняття постанов та внесення подань внаслідок змін, що внесені у Закон № 1789-XII на час звернення позивача щодо рішення, прийнятого заступником прокурора області О. Галицького. Відтак, суд приходить до висновку, що при наданні відповіді від 15.12.2014 р. № 07/1-92-14 відповідачем по відношенню до позивача не прийнято жодних рішень, не вчинено жодних дій чи бездіяльності, які б порушували його права чи інтереси в сфері публічно-правових відносин.

Судом також не приймається до уваги посилання позивача на порушення її права на особисту участь у прийнятті рішення за її скаргою, зважаючи на то, ст. 18 Законом № 393/96-ВР передбачено таке її право, але звернення від 10.12.2014 р. не містить відповідної вимоги про його реалізацію.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють не лише чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо. Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані.

Таким чином, сукупність вищенаведених встановлених обставин підтверджених в судовому засіданні належними та допустимими доказами, дає суду підстави із врахуванням критеріїв оцінювання рішення суб'єкта владних повноважень, які містяться у ч.3 ст. 2 КАС України, визнати позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними матеріалами справи, і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови вигогтовлено 27.01.2015 р.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.