Справа № 154/3286/13а, 2а-/154/75/13
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Справа № 876/46/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Кухтея Р.В.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 грудня 2013 року у справі за їх позовом до Володимир-Волинської міської ради Волинської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача релігійна громада Святих мучениць Віри, Надії, Любові та їх матері Софії, ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з адміністративним позовом, у якому просили визнати протиправним та скасувати рішення Володимир-Волинської міської ради Волинської області (далі - Володимир-Волинська МР) від 19 квітня 2013 року № 25/17 про надання згоди на вилучення частини земельної ділянки площею 2344 м2, яка знаходиться в постійному користуванні Володимир-Волинської МР згідно з державним актом серії ЯЯ № 035223 від 14.12.2012 року за адресою АДРЕСА_1 з метою передачі земельних ділянок для обслуговування приміщення колишньої котельні та для будівництва та обслуговування дерев'яного храму. А також визнати протиправним та скасувати рішення Володимир-Волинської МР від 26 червня 2013 року № 26/8 в частині надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для релігійної громади Святих мучениць Віри, Надії, Любові та їх матері Софії щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1866 м2 із земель житлової та громадської забудови комунальної власності у м. Володимир-Волинському по вул. Драгоманова, 5 з метою передачі в постійне користування для будівництва та обслуговування храму; для ОСОБА_6 щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 898 м2 у АДРЕСА_2 із земель комунальної власності з метою передачі в оренду даної земельної ділянки для реконструкції приміщення бувшої котельні в офісний комплекс.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 грудня 2013 року у справі № 154/3286/13-а у задоволенні вказаного позову було відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачі просять зазначене судове рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що оскаржуваними рішеннями відповідач незаконно вилучив частину земельної ділянки в центрі міста із цільовим призначенням - для обслуговування приміщення історичного музею та без зміни її цільового призначення незаконно передав у користування релігійній громаді Святих мучениць Віри, Надії, Любові та їх матері Софії, а також в оренду ОСОБА_6 для реконструкції приміщення бувшої котельні в офісний центр.

На думку апелянтів, суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про відсутність порушення норм законодавства України з боку міської ради що зміни цільового призначення вилученої земельної ділянки площею 2344 м2, оскільки вказана земельна ділянка відноситься до земель історико-культурного призначення та призначена для обслуговування приміщення історичного музею.

Крім того, апелянти вважають, що судом першої інстанції безпідставно відхилені їх доводи про те, що Генеральним планом розвитку м. Володимир-Волинського не передбачено будівництво в центрі міста на спірних земельних ділянках ні храму, ні офісного комплексу.

Представник позивачів у ході апеляційного розгляду підтримав подану апеляційну скаргу, просив задовольнити її у повному обсязі.

Інші особи, що беруть участь у справі, на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що приймаючи рішення «Про надання згоди на вилучення частини земельних ділянок з постійного користування» № 25/17 від 19.04.2013 р. та «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» №26/8 від 26.06.2013 р. діяла на підставі, у межах наданих їй повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією і нормами земельного законодавства України, жодним чином оскаржувані рішення не порушують прав та інтересів позивачів, а тому їх вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають до задоволення.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної скарги виходить із таких міркувань.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Володимир-Волинської МР від 19.04.2013 року № 25/17 надано згоду на вилучення частини земельної ділянки площею 2344 м2, яка знаходиться в постійному користуванні Володимир-Волинської міської ради по АДРЕСА_1, з метою передачі земельних ділянок для обслуговування приміщення колишньої котельні та для будівництва та обслуговування дерев'яного храму (а.с. 10).

29.04.2013 року та 11.06.2013 року відповідно із заявами звернулися релігійна громада Святих мучениць Віри, Надії, Любові та їх матері Софії та ОСОБА_6, в яких просили надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1866 м2 в АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування храму та земельну ділянку площею 898 м2 по АДРЕСА_4 для реконструкції колишньої котельні в офісний комплекс (а.с. 15, 18).

На підставі поданих заяв Володимир-Волинська МР рішенням № 26/8 від 26.06.2013 року надала дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки релігійній громаді Святих мучениць Віри, Надії, Любові та їх матері Софії орієнтованою площею 1866 м2 із земель житлової та громадської забудови комунальної власності у АДРЕСА_3 з метою передачі в постійне користування для будівництва і обслуговування храму та надала дозвіл ОСОБА_6 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 898 м2 на території АДРЕСА_2 із земель комунальної власності, з метою передачі в оренду даної земельної ділянки для реконструкції приміщення колишньої котельні в офісний комплекс (а.с. 11).

Відповідно до змісту ст. 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальної громади міста, у тому числі надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності та вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, належить до повноважень міської ради та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу. Зазначена норма Земельного кодексу кореспондується із положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до п. 34 ст. 26 якого питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Рішенням Володимир-Волинської МР від 11.10.2011 року № 11/9 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачу у користування земельних ділянок» затверджено проект землеустрою земельної ділянки площею 10759 м2 по АДРЕСА_1 та передано її в постійне користування для обслуговування приміщення історичного музею.

Рішенням Володимир-Волинської МР від 22.08.2012 року № 20/23 внесено зміни в пункт 3 вищенаведеного рішення та викладено його у такій редакції: «Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 для обслуговування приміщення історичного музею, площею 10759 кв.м. Володимир-Волинській міській раді».

Крім того, судом встановлено, що Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 035223 від 14.12.2012 року, який видано на підставі рішення Володимир-Волинської МР від 22.08.2012 року № 20/21, підтверджує право Володимир-Волинської МР на постійне користування земельною ділянкою площею 1,0759 га., яка розташована по АДРЕСА_1.

Довідкою Управління Держземагенства у Володимир-Волинському районі Волинської області від 11.10.2013 року підтверджується, що згідно статті 19 Земельного кодексу України вказана земельна ділянка за цільовим призначенням відноситься до земель житлової і громадської забудови (а.с. 38).

Таким чином, спростовується твердження позивачів, що відповідачем було змінено цільове призначення даної земельної ділянки.

Відповідно до частин 4, 5, 6 ст. 20 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Частиною 1 ст. 186-1 названого Кодексу встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Частинами 1 та 2 ст. 149 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатись для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів АРК та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішення Кабінету Міністрів України, Ради міністрів АРК, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що дана земельна ділянка не відноситься до особливо цінних земель, а тому відповідно до ч. 3 ст. 149 Земельного кодексу України саме до компетенції міської ради входить вирішення питання про вилучення цієї ділянки.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність твердження позивачів, що земельна ділянка, яка перебувала у користуванні міської ради, вилучена та передана з порушенням порядку зміни її цільового призначення, оскільки внаслідок прийняття оскаржуваних рішень не відбулось зміни цільового призначення земельних ділянок, даними рішеннями міська рада не змінювала цільове призначення земельних ділянок, а лише дала згоду на вилучення земельної ділянки та розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що повністю узгоджується із нормами статей 20, 149 Земельного кодексу України.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам'яток, їх комплексів, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій навколо них мають встановлюватись зони охорони пам'яток. Межі та режим використання зон охорони пам'яток визначаються відповідною науково-проектною документацією і затверджується відповідним органом охорони культурної спадщини.

Разом з тим, в матеріалах справи, відсутні докази встановлення і визначення науковою-проектною документацією меж та режиму використання зон охорони Володимир-Волинського історичного музею по АДРЕСА_1, що затвердженні органом охорони культурної спадщини та встановлювали б обмеження у використанні цієї ділянки.

При цьому, судом встановлено, що управління культури Волинської обласної державної адміністрації погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування храму по АДРЕСА_3 (а.с. 39).

Судом першої інстанції досліджено карту зонування території м. Володимир-Волинського та встановлено, що земельна ділянка надана для обслуговування історичного музею та земельні ділянки, на які надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок, на плані зонування позначені літерою Д1, котра є зоною центру ділової, громадської і комерційної активності загальноміського значення. До переважних видів забудови та іншого використання земельних ділянок позначених літерою Д1 належать у тому числі, музеї, торгові комплекси, офіси. До допустимих видів забудови та іншого використання земельних ділянок належать культові споруди.

А тому апеляційний суд вважає вірною думку суду першої інстанції про те, що генеральний план м. Володимир-Волинського передбачає можливість забудови офісів та культових споруд на земельній ділянці наданій для обслуговування історичного музею та земельних ділянках, на які надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України передбачено, що адміністративним позовом є звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

При цьому за правилами п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно із приписами ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При цьому, на переконання апеляційного суду, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що оспорювані рішення відповідача стосуються прав чи охоронюваних законом інтересів позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як власників чи користувачів земельної ділянки площею 2344 м2, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції.

Відтак апеляційний суд дійшов переконання, що будь-які права, свободи або інтереси позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оскаржуваними рішеннями Володимир-Волинської МР не порушуються, а отже їх позовні вимоги є безпідставними і обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання про те, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, а відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 грудня 2013 року у справі № 154/3286/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Р.В.Кухтей

Ухвала у повному обсязі складена 23 січня 2015 року.