Справа № 600/1004/14-а 2-п/600/82/2014
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Справа № 876/9387/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду в Козівському районі Тернопільської області на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2014 року по справі № 600/1004/14а, 2а-600/82/2014 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Козівському районі Тернопільської області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

28.08.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до суду, в якому просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду в Козівському районі Тернопільської області щодо не включення до заробітку для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати державного службовця для призначення пенсії та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 07 вересня 2010 року з включенням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати за період з 01 вересня 2008 року по 31 серпня 2010 року згідно довідок Козівської районної ради №8 та №9 від 11 серпня 2014 року до складових заробітної плати, що враховуються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2014 року позов задоволено: визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду в Козівському районі Тернопільської області щодо не включення сум матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати до розрахунку заробітної плати державного службовця для призначення пенсії позивачу відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з 07 вересня 2010 року з включенням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати за період з 01 вересня 2008 року по 31 серпня 2010 року згідно довідок Козівської районної ради №8 та №9 від 11 серпня 2014 року до складових заробітної плати, що враховуються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Управління Пенсійного фонду в Козівському районі Тернопільської області постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги залишити без розгляду.

В обгрунтування апеляційної карги вказує те, що оскільки матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати не входять до складу заробітної плати державного службовця, тому підстав для включення вказаних сум до складових заробітної плати державного службовця для призначення пенсії немає.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції, та приймає нову постанову, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 17 листопада 2008 року ОСОБА_1 призначено пенсію державного службовця (а.с.8).

12 серпня 2014 року позивач звернулася із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Козівському районі щодо включення вказаних сум та перерахунку її пенсії.

Управління Пенсійного фонду в Козівському районі Тернопільської області відмовило позивачу в перерахунку пенсії з включенням вказаних видів оплати праці до розміру заробітної плати мотивуючи тим, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати не входять до складу заробітної плати державного службовця, тому підстав для включення вказаних сум до складових заробітної плати державного службовця для призначення пенсії немає (а.с.9-10).

Згідно довідок Козівської районної ради про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи, або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається відповідно до Закону України «Про державну службу» від 11 серпня 2014 року №8, за період з 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2009 року, від 11 серпня 2014 року №9, за період з 01 січня 2010 року по 31 серпня 2010 року, позивачу надавалась матеріальна допомога та сплачено суми індексації заробітної плати, на які нараховані страхові внески та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.11-12).

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, в якій визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано, що згідно із ч.2 ст. 99 КАС України у редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову (ч.1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом лише 28 серпня 2014 року.

З урахуванням наведеного та фактичної дати звернення позивача за захистом своїх порушених прав, виходячи із передбаченого законом строку звернення до адміністративного суду, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог за період з 07 вересня 2010 року по 27 лютого 2014 року включно слід залишити без розгляду.

Достатніх поважних причин, які б позбавляли можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав позивачем не наведено.

Таким чином позовні вимоги про перерахунок та виплату пенсії підлягають задоволенню з 28 лютого 2014 року.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, до яких належать органи державної податкової служби та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позов задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 197, п. 3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Козівському районі Тернопільської області задовольнити частково.

Постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2014 року по справі № 600/1004/14-а, 2-п/600/82/2014 - скасувати та прийняту нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов'язання провести перерахунок пенсії за період з 07 вересня 2010 року по 27 лютого 2014 року включно - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду в Козівському районі Тернопільської області щодо не включення до заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1 виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб, індексації заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду в Козівському районі Тернопільської області провести перерахунок та виплату пенсії призначеної ОСОБА_1 з врахуванням до заробітку для обчислення пенсії сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб, індексації заробітної плати відповідно до довідок Козівської районної ради від 11 серпня 2014 року №8 та №9, з 28 лютого 2014 року до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь в справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Т.В. Онишкевич

І.О. Яворський