Справа № П/811/4141/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року Справа № П/811/4141/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Кармазиної Т.М.

за участю секретаря - Дегтярьова Д.В., Сириці І.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

третьої особи - ОСОБА_2,

представника відповідача - Сьоміної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Житлово-експлуатаційна контора № 10, ОСОБА_5, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії УДМС України в Кіровоградській області щодо реєстрації в 2014 році неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати УДМС України в Кіровоградській області скасувати реєстрацію місця проживання неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло вона та ОСОБА_5, ОСОБА_2 є власниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В травні 2014 року позивач дізналася, що в зазначеній квартирі зареєстровані неповнолітні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані на її думку без жодної правової підстави в порушення вимог Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Також зазначає, що неодноразово зверталася до відповідача з письмовою вимогою зняти неповнолітніх з реєстрації, на що жодної відповіді не отримала, в зв'язку з чим і просить визнати дії відповідача щодо їх реєстрації протиправними та зобов'язати скасувати реєстрацію.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі із зазначених підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначала, що жодних дій з приводу реєстрації неповнолітніх дітей ОСОБА_6, та ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1, не вчинялося. Тому на думку відповідача, жодних законних прав, свобод та інтересів позивача, УДМС України в Кіровоградській області не порушило.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та просила їх задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи у розумінні ст.35 КАС України, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом подати письмові пояснення не скористався.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третю особу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної (часткової) власності ОСОБА_1 та членам сім'ї ОСОБА_5, ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло та витяг з реєстрації права власності на нерухоме майно. (а.с.10, 11)

Так, позивач посилається на те, що в травні 2014 року дізналася що в її квартирі зареєстровані неповнолітні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, діти ОСОБА_5, без жодної правової підстави, а також вказує, що неодноразово зверталася до відповідача з вимогою зняти неповнолітніх з реєстрації та відповіді від УДМС України в Кіровоградській області не отримувала.

Однак, суд зазначає, що на обґрунтування даної позиції позивачем не надано жодного доказу, а лише надано заяву (вимога про зняття з реєстрації незаконно зареєстрованих осіб) від 01.12.2014 р. до УДМС України в Кіровоградській області (а.с.24-25), тобто вже після звернення з позовом до суду (24.11.2014р.).

На дану заяву відповідачем надано відповідь за №238 від 30.12.2014р. (а.с.51)

До того ж, в ході судового розгляду справи позивачем не надано належних доказів, які б свідчили про те, що здійснена реєстрація місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до їхнього батька ОСОБА_5.

Натомість, згідно листа від 20.01.2015р. за №10/146 відповідачем повідомлено, що жодних дій з приводу реєстрації неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до їхнього батька ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1, не вчинено. (а.с.49)

До того ж, згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Кіровоградській області ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, з 08.05.1998р., відомості про дітей відсутні. (а.с.50)

Відповідно до положень Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (стаття 33).

Право на свободу пересування і вибору місця проживання як невід'ємне право кожної людини закріплено також Загальною декларацією прав людини 1948 року (пункт 1 статті 13), Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року (стаття 12), Протоколом №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 2).

Зазначені положення Конституції України та міжнародно-правових актів дістали свій подальший розвиток і конкретизацію у Законі України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року №1382-IV (далі за текстом - Закон №1382-IV).

Відповідно до ст.3 Закону №1382-IV місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла;

Згідно з частинами 1 та 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Статтею 6 Закону №1382 встановлений перелік документів, які подає особа для реєстрації місця проживання

Згідно ч.ч.4, 5 ст. 6 Закону №1382 реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Реєстрація місця проживання новонародженої дитини здійснюється також на підставі направлених органами соціального захисту населення даних, що зазначив законний представник, з яким постійно проживає дитина, у заяві про призначення допомоги при народженні дитини.

Відповідно до ст.11 Закону №1382 реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Згідно з пунктами 1, 4, 7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.11 №405/2011, Державна міграційна служба України (ДМС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України. ДМС України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

ДМС України відповідно до покладених на неї завдань зокрема здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

ДМС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Наказом МВС України від 22.11.2012р. №1077, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2109/22421, затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (надалі - Порядок №1077).

Відповідно до пункту 1.2 Порядку №1077 реєстрація місця проживання або місця перебування особи - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відомості про місце проживання та місце перебування особи вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - паспортний документ), довідки про звернення за захистом в Україні.

Згідно з пунктом 1.3 Порядку №1077 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів.

Порядок реєстрації місця проживання/перебування особи регламентований пунктами 2.1-2.12 Порядку №1077.

Зокрема п.2.3 Порядку №1077 передбачено, що відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.

При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.

До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім'я, по батькові, стать, дата і місце народження).

У відповідності до розділу VII Порядку №1077, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

У разі виявлення такого порушення керівник територіального підрозділу ДМС України проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи. Копія цього висновку надсилається керівнику головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - територіальний орган ДМС України) для здійснення контролю.

Судом не приймаються до уваги посилання позивача на лист за №129 від 04.06.2014р., наданий позивачу Житлово-експлуатаційною конторою №10, згідно якої вказано, що реєстрація неповнолітніх була здійснена на підставі заяви їх батька ОСОБА_5, який є співвласником квартири (а.с.12). Оскільки у відповідності до вищезазначених норм законодавства реєстрацію місця проживання здійснює ДМС України через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. В даному випадку Кіровський РВ у м.Кіровограді УДМС України в Кіровоградській області, який будь-яких дій щодо реєстрації неповнолітніх дітей не здійснював.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, та згідно ч.1 ст.242 Цивільного кодексу України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Згідно ст.160 Сімейного кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Враховуючи, що відповідно до Порядку №1077 рішення про скасування реєстрації місця проживання особи приймається керівником територіального підрозділу ДМС України у разі виявлення порушень вимог законодавства при її проведенні, за наслідками перевірки підстав зняття з реєстрації місця проживання особи, на підставі відповідного висновку, копія якого направляється керівнику територіального органу ДМС України, а таких обставин у ході судового розгляду справи не встановлено, суд не вбачає підстав для задоволення позову у частині позовних вимог про скасування реєстрації місця проживання неповнолітніх.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 3 КАС України встановлено, що адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Тобто, невід'ємною ознакою адміністративної справи є наявність публічно-правового спору щодо порушення прав, свобод та інтересів юридичної чи фізичної особи з боку суб'єкта владних повноважень.

За змістом частин 1 та 2 статті 6 КАС України кожній особі надається право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Процесуальне законодавство спрямоване саме на надання правової оцінки діям та рішенням суб'єктів владних повноважень, якими порушуються права позивача.

Відтак, суд повинен встановити порушення прав позивача саме протиправними діями відповідача.

Верховний Суд України, проаналізувавши положення частини 1 статті 2 та статті 17 КАС України, в своїй постанові від 10.04.2012 р. висловив наступну правову позицію: "суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням". Відсутність порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача є підставою для відмови у позові.

Тобто, законом гарантується право особі звернутись до суду за захистом власних порушених прав, свобод або інтересів.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких порушень прав ОСОБА_1 з боку відповідача та про відсутність підстав для визнання протиправними дій УДМС України в Кіровоградській області щодо реєстрації в 2014 році неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідача скасувати реєстрацію неповнолітніх.

На підставі аналізу встановлених обставин і правовідносин, що їм відповідають, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, як безпідставних та таких, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено - 26.01.2015 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Т.М. Кармазина