Справа № 539/3628/14-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2015 р.Справа № 539/3628/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Старостіна В.В.
Суддів: Бегунца А.О. , Катунова В.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2014р. по справі № 539/3628/14-а
за позовом ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання дій неправомірними,зобов"язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:
- визнати неправомірними дії Полтавського обласного військового комісаріату щодо відмови в перерахунку його заробітної плати за період з 04.08.1987 р. по 10.10.1987 р. з урахуванням понаднормового часу роботи відповідно табелів обліку робочого часу та видачі довідки, згідно висновку № 535 від 17.06.2014 року Харківського науково-Дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса Полтавське відділення та на підставі діючого з 01.01.2012 року підпункту 2 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати йому заробітну плату за період з 04.08.1987 р. по 10.10.1987 р. за роботи під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з урахуванням понаднормового часу роботи відповідно табелів обліку робочого часу та видати довідку про заробітну плату за вищеназваний період з урахуванням понаднормового часу роботи, згідно табелів обліку робочого часу і висновку № 535 від 17.06.2014 року Харківського науково-Дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса Полтавське відділення та на підставі діючого з 01.01.2012 року підпункту 2 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
У позові вказав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії інвалід 2 групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 04.08.1987 р. по 10.10.1987 р.
В січні 2012 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського обласного військового комісаріату та отримав довідку від 14.05.2014 року за № 8/1491, яка не в повній мірі відображала його заробітну плату та в якій не враховані понаднормові години, які він відпрацював в зоні відчуження та довідка не відповідає всім нормативно-правовим актам Уряду про оплату праці у 30 км зоні ЧАЕС, які були під грифом «таємно», довідка була пред`явлена до Управління ПФ в м. Лубнах та Лубенському районі але вона не значно вплинула на розмір його пенсії.
При зверненні його до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса Полтавське відділення, він 07 липня 2014 року отримав висновок стосовно суми нарахованої заробітної плати за період з 04.08.1987 р. по 10.10.1987 р. в якому зазначалося:
"Дані довідки про заробітну плату № 8/1491 від 14.05.2014р., документально не підтверджується. Заробітна плата (грошове забезпечення) за роботу (службу) в зоні відчуження, за період з 04.08.1987 р. по 10.10.1987 р. складає: серпень 1987 року - 3060,49 крб. /Три тисячі шістдесят крб. 49 коп./, вересень 1987 року - 3639,03 крб. /Три тисячі шістсот тридцять дев`ять крб. 03 коп./, жовтень 1987 року - 1297 року - 1297,69 крб. /Одна тисяча двісті дев`яносто сім крб. 69 коп./."
Отримавши висновок № 535 від 17.06.2014 року, позивач знову звернувся із заявою від 09.07.2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримав повторно відмову від 21.07.2014 року № 8/2565.
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.14 року позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії задоволено.
Визнано неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо відмови в перерахунку заробітної плати ОСОБА_1 за період з 04.08.1987 р. по 10.10.1987 р. з урахуванням понаднормового часу роботи відповідно табелів обліку робочого часу та видачі довідки, згідно висновку № 535 від 17.06.2014 року Харківського науково-Дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Полтавське відділення, та на підставі діючого з 01.01.2012 року підпункту 2 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати ОСОБА_1 заробітну плату за період з 04.08.1987 р. по 10.10.1987 р. за роботи під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з урахуванням понаднормового часу роботи відповідно табелів обліку робочого часу та видати довідку про заробітну плату за вищеназваний період з урахуванням понаднормового часу роботи, згідно табелів обліку робочого часу і висновку № 535 від 17.06.2014 року Харківського науково-Дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса Полтавське відділення та на підставі діючого з 01.01.2012 року підпункту 2 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії інвалідом 2 групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно первинних документів та архівної довідки виданої Галузевим державним архівом Міністерства Оборони України (м. Київ), він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 04.08.1987 р. по 10.10.1987 р. (а.с.10,11,12,13).
В січні місяці 2012 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до цієї постанови проведено осучаснення заробітку за роботи в зоні відчуження з використанням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2006 рік, що застосовується для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В травні 2014 року позивач звернувся до Полтавського обласного військового комісаріату та отримав довідку від 14.05.2014 року за № 8/1491, яка не в повній мірі відображає його заробітну плату та не враховані понаднормові години, які він відпрацював в зоні відчуження та довідка не відповідає всім нормативно-правовим актам Уряду про оплату праці у 30 км зоні ЧАЕС, які були під грифом «таємно», довідка була пред`явлена до управління ПФ в м. Лубнах та Лубенському районі, але вона не значно вплинула на розмір його пенсії.(а.с.18-23).
ОСОБА_1 , не погодившись з відмовою звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл.проф. М.С.Бокаріуса Полтавське відділення.
Згідно висновку Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл.проф. М.С.Бокаріуса Полтавське відділення № 535 від 07 липня 2014 року стосовно суми нарахованої заробітної плати за період з 04.08.1987 р. по 10.10.1987 р. значиться : "Дані довідки про заробітну плату № 8/1491 від 14.05.2014р., документально не підтверджується. Заробітна плата (грошове забезпечення) за роботу (службу) в зоні відчуження, за період з 04.08.1987 р. по 10.10.1987 р. складає: серпень 1987 року - 3060,49 крб. /Три тисячі шістдесят крб. 49 коп./, вересень 1987 року - 3639,03 крб. /Три тисячі шістсот тридцять девять крб. 03 коп./, жовтень 1987 року - 1297 року - 1297,69 крб. /Одна тисяча двісті дев`яносто сім крб. 69 коп./.(а.с.24-31)."
09.07.2014 року позивач знову звернувся із заявою до Полтавського обласного військового комісаріату та отримав відмову від 21.07.2014 року № 8/2565 де йому повідомили, що відповідно до листа Міністерства соціальної політики України № 4014/0/14-13/20 від 12.04.2013р., з особами рядового і начальницького складу Міністерства оборони трудовий договір не укладався. Військовослужбовці відповідно до законодавства несли службу, отримували грошове забезпечення, а не заробітну плату, і їхня робота у надурочний і нічний час, у вихідні і святкові дні за нормами Кодексу законів про працю Української РСР та інших законодавчих нормативно-правових актів з трудового законодавства (частиною якого є законодавство з організації оплати праці) не оплачувалася.(а.с.32).
Крім того, в зоні відчуження роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС виконувались поряд, як військовозобов`язані так і військовослужбовці. Згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» стаття 1 пункт 3 військовий обов`язок включає: - проходження військової служби; - виконання військового обов`язку в запасі.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав право на перерахунок заробітної плати за період з 04.08.1987 р. по 10.10.1987 р. за роботи під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з урахуванням понаднормового часу роботи відповідно табелів обліку робочого часу та видати довідку про заробітну плату за вищеназваний період з урахуванням понаднормового часу роботи, згідно табелів обліку робочого часу і висновку № 535 від 17.06.2014 року Харківського науково-Дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса Полтавське відділення та на підставі діючого з 01.01.2012 року підпункту 2 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відповідач безпідставно відмовив у здійсненні такого перерахунку.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення встановлено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII. ( далі - Закон № 796).
Стаття 46 Конституції України встановлює „..право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, ...пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом".
Пункт 9 стаття 1 вищеназваного Закону визначає, що громадяни України щодо військового обов`язку поділяються на такі категорії: - військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають в запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Відповідно статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаних із захистом Вітчизни. Цей Закон здійснює правове регулювання між державою і громадянами України (військовослужбовцями та військовозобов`язаними) у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та рівними в своїх правах та обов`язках.
Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряд колишнього СРСР та Української РСР ухвалили безліч рішень із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні даної заробітної плати не були враховані вимоги нормативних матеріалів:
- розпорядження РМ СРСР № 964 від 17.05.1986 р.;
- постанова РМ СРСР № 524-156 від 7.05.1986 р.;
- розпорядження РМ СРСР № 1031 від 23.05.1986 р.;
- постанова РМ СРСР № 655-195 від 5.06.1986 р.;
- постанова РМ УРСР № 207-7 від 10.06.1986 р.;
- рішення № 351 від 02.02.1987р. та ін.
У вищеназваних нормативно-правових актах йдеться про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється як на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. З моменту аварії їхню оплату праці регулювали постанова №524-156 тобто з ними розраховувалися за підвищеними до 100% тарифними ставками (посадовими окладами), незалежно від населеного пункту, де вони перебували. Постановою № 153 для всіх працівників, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії в зоні радіоактивного випромінювання, був встановлений 6-годинний робочий день та 6-денний робочий тиждень, розрахункову часову тарифну ставку в зоні відчуження обчислювали відповідно до роз`яснення Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 16.01.69 р. № 1/2. Шестигодинний робочий день встановлено було законодавством, але фактично позивач виконував роботи в зоні радіоактивного забруднення по 10-12 годин на добу, відповідно вищеназваних табелів обліку робочого часу за серпень-жовтень 1987 рік, за які повинні нараховуватись йому понаднормові як військовозобов`язаним, що й передбачено було як постановою КМУ № 1240 від 22.09.2004 року так і постановою КМУ № 1210 від 23.11.2011 року. Оплата здійснювалася згідно ст. 107 Кзпп УРСР за фактично відпрацьовані у святковий чи вихідний день години із застосуванням коефіцієнта кратності в залежності від зони небезпеки. Оплату в зазначеному розмірі отримували всі працівники (як з нормованим, так і ненормованим робочим днем) за години, фактично відпрацьовані у святковий і вихідний дні (роз`яснення Держкомпраці СРСР і ВЦРПС «Про компенсацію за роботу у святкові дні» від 08.08.66 р. № 13/П-21).
З 23.05.1986 р. розпорядженням № 1031-рс на військовослужбовців зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ, ІІ, І зонах небезпеки та зоні особливого контролю, були поширені порядок та розміри оплати праці, передбачені розпорядженням № 964-рс (5-,4,3-кратний розмір тарифної ставки (посадового окладу)). Тобто з цієї дати за оплатою праці їх прирівняли до інших робітників та службовців.
Згідно зі ст. 40 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХП від 28.02.1991 р.: військовозобов`язаним, вільно найомним, призваним та направленим для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також тим, які несуть службу на території радіаційного забруднення, оплата праці провадиться згідно із статтею 39 цього Закону за всі календарні дні роботи на підставі довідки, яка надається військовою частиною».
Згідно нормативних актів, які діяли в той період, матеріальне забезпечення військовослужбовців, які були направлені для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році проводилось наступним чином.
Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 07.05.1986р. №524-156 (Постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986р. №168-5) передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) робітникам підприємств та організацій, що приймали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у 30-ти кілометровій зоні до 100%.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986р. № 1031 «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» встановлено, що на військовослужбовців, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, розповсюджено порядок і розміри підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986р. № 964.
При цьому грошове забезпечення в підвищених розмірах виплачувати виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам і мічманам також з окладів по військовому або спеціальному званню.
Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХП від 28.02.1991 р., пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
Порядок обчислення по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.
З 01.01.2012 року діє Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. № 1210. Зазначеним Порядком передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Обчислення пенсій відповідно до Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до статті 15 вказаного Закону видаються установами та організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату). Підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження являється первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.
Згідно табелів обліку робочого часу за 1987 рік, виданих військовою частиною НОМЕР_1 з печатками та підписами зазначено, що позивач виконував роботу в зоні відчуження понаднормово по 12 годин.
Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року, за бажанням учасника пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць в зоні відчуження.
Для нарахування пенсії ОСОБА_1 достатньо перерахувати тільки заробітну плату за вересень місяць 1987 року, за який є в наявності табель обліку робочого часу. (а.с.20).
При таких обставинах, на підставі статті 7 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок ЧАЕС» і наданих табелів обліку робочого часу та з допомогою нормативних документів та Постанов Уряду, з яких знято гриф «таємно», заробітна плата, виплачена позивачу в 1987 році, підлягає донарахуванню.
За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним належними та допустимими доказами той факт, що, відмовляючи у перерахунку заробітної плати за період з 04.08.1987 р. по 10.10.1987 р. за роботи під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси позивача.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 12.11.14 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2014р. по справі № 539/3628/14-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Катунов В.В.