Справа № 807/238/13-а
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року Справа № 876/7553/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року у справі за позовом Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2013 року позивач Ужгородська міжрайонна державна податкова інспекція Закарпатської області звернувся до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просив стягнути суму податкового боргу з відповідача у розмірі 68961,02 в т.ч пеня у розмірі 28186,43 грн. по наступних платежах: по платежу 30 14010100 «Податок на добавлену вартість» у розмірі 64390,59 грн в т.ч пеня в розмірі 27616,59 грн; по платежу 50 11010526 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 4570,43 грн в т.ч пеня у розмірі 569,84 грн.В ході розгляду справи судом першої інстанції збільшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 111444,93 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року адміністративний позов Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 111444,93 грн - задоволено повністю. Постановлено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь державного бюджету та/або відповідного місцевого бюджету суму податкового боргу у розмірі 111444,93 грн. по наступних платежах: 30 14010100 «Податок на добавлену вартість» у розмірі 64390,59 грн в т.ч пеня в розмірі 27616,59 грн; 50 11010526 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 4570,43 грн в т.ч пеня у розмірі 569,84 грн.; 50080300 «збір за забруднення природнього навколишнього середовища» у розмірі 1534,82 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на незаконність і необгрунтованість постанови суду першої інстанції, що прийнята у неповній відповідності нормам матеріального та процесуального права, з неповною відповідністю висновків обставинам даної справи, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргаи не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

В силу норми пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Станом на день розгляду даної адміністративної справи за відповідачем рахується податкова заборгованість в загальній сумі 111444,93 грн., яка виникла у зв'язку із наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем самостійно було подано до Ужгородської МДПІ - податкову декларацію з податку на додану вартість № від 21.112011року, відповідно до якої сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню та до сплати в бюджет становить 2534,00 грн., (жовтень 2011 року); податкову декларацію з податку на додану вартість № від 20.12.2011 року, відповідно до якої сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню та до сплати в бюджет становить 131,00 грн., (листопад 2011); податкову декларацію з податку на додану вартість № від 20.02.2012, відповідно до якої сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню та до сплати в бюджет становить 4146,00 грн., (січень 2012); податкову декларацію з податку на додану вартість № від 20.04.2012, відповідно до якої сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню та до сплати в бюджет становить 6952,00 грн., (березень 2012);податкову декларацію з податку на додану вартість №8676 від 20.05.2012, відповідно до якої сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню та до сплати в бюджет становить 12965,00 грн., (квітень 2012); податкову декларацію з податку на додану вартість № від 20.06.2012, відповідно до якої сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню та до сплати в бюджет становить 5610,00 грн., (травень 2012);податкову декларацію з податку на додану вартість № від 20.07.2012, відповідно до якої сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню та до сплати в бюджет становить 4436,00 грн., (червень 2012), що підтверджується копіями згаданих декларацій наявними у матеріалах справи.

Згідно ст. 129 Податкового Кодексу України Ужгородською МДПІ нараховано пеню по податку на добавлену вартість у розмірі 27616,59 грн.

Крім цього, суд також зазначає, що відповідачем самостійно було подано до податкового органу податкову декларацію про доходи, одержані з 01 січня по 31 грудня 2010 року № 50005, відповідно до Розділу III якої він визначив що в 2011 році передбачає отримати сукупний оподатковуваний дохід у розмірі 24000,00 грн. Авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3600 грн. (24000,00 грн.* 15%) на 2011рік було розраховано наступним чином: на 14.03.2011 року - 900,00 грн., на 14.05.2011 року - 900,00 грн., на 14.08.2011 року - 900,00 грн. та на 14.11.2011 - 900,00 грн. Відповідач не погасив черговий авансовий платіж з податку на доходи фізичних осіб станом на 14.11.2011 у розмірі 900,00 грн.

Крім цього, відповідачем було самостійно подано до Ужгородської МДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2011 рік № 50255, відповідно до рядку 13 «Розрахунки з бюджетом» якої він визначив зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 228,90 грн., що підтверджується копією згаданої декларації наявною в матеріалах справи.

Також, відповідачем було самостійно подано до Ужгородської МДПІ Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності № 50254, відповідно до рядку 08 якої відповідач визначив, що розмір квартальних авансових платежів з податку, що підлягають сплаті до бюджету у наступному за звітним (2011 рік) році становитимуть 957,23 грн. Авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб на 2012 рік необхідно було сплачувати наступним чином: на 15.03.2012 року - 957,23 грн., на 15.05.2012 року - 957,23 грн., на 15.08.2011 року - 957,23 грн. та на 15.11.2011 - 957,23 грн.

Відповідачем не було сплачено самостійно визначену суму грошового зобов'язання (квартальні авансові платежі з податку) у таких розмірах на 15.03.2012 року - 957,23 грн., на 15.05.2012 року -957,23 грн., на 15.08.2011 року - 957,23 грн. Загальна сума несплачених платежів склала 2871,69 грн.

Відповідачем було самостійно подано до Ужгородської МДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік 1 квартал № 7569 відповідно до якої він самостійно визначив суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 5359,93 грн. В той же час, Відповідачем було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік 1 квартал № 3607 (уточнююча) відповідно до якої він зменшив суму самостійно визначеного грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за 1 квартал 2012 року на 5359,93 грн., що підтверджується копіями згаданих декларацій наявними у матеріалах справи.

У відповідності до ст. 129 Податкового Кодексу України Ужгородською МДПІ нараховано пеню по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 569,84грн.

Також фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не в повній мірі виконав свої грошові зобов'язання по судовому рішенню № 2а-2678/08/0770 від 12.01.2010 року. Зокрема, Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.01.2010 року № 2а-2678/08/0770 у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Ужгородської МДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень від 18.04.2008 року №5660/17-2//40, від 02.07.2008р. №5660/1/17-2/НОМЕР_1, від 02.07.2008р. №5660/17-2/20500І3734, від 18.04.2008р. №5661/17-2//40, від 02.07.2008р. №5661/1/17-2/НОМЕР_1 та від 18.04.2008р. №5662/17-2//41, від 02.07.2008р. №5662/1/17-2/НОМЕР_1 в задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в уточненому розмірі вимог відмовлено, що підтверджується копією згаданої постанови, наявною в матеріалах справи. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2012 року вказану постанову залишено без змін.

Так, податкове повідомлення - рішення, що було предметом розгляду у справі № 2а-2678/08, а саме від 18.04.2008 року №5661/17-2//40 та від 02.07.2008 року № 5661/1/17-2//40 (прийняте за результатами розгляду скарги) яким ФОП ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 5807,92 грн. (основний платіж) було погашено платником самостійно.

З приводу податкового повідомлення-рішення від 02.07.2008 року №5660/0/17-2//39 (прийняте за результатами розгляду скарги), яким ФОП ОСОБА_1 було визначено грошове зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 112,00 грн. за штрафною санкцією було погашено ним повністю.

Крім цього, згідно повідомлення-рішення від 18.04.2008 року № 5660/17-2//39 та від 02.07.2008 року №5660/1/17-2//39 (прийняте за результатами розгляду скарги), яким ФОП ОСОБА_1 було визначено грошове зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 102731,00 грн. (ОП 65321,00 грн. та ШС 37410,00 грн.), то останнє було погашено ФОП ОСОБА_1 частково, а саме в розмірі 61781,91 грн., залишок непогашеної суми склав 40949,09 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 18.04.2008 року № 5662/17-2//41 та від 02.07.2008 року №5662/1/17-2//41 (прийняте за результатами розгляду скарги), яким ФОП ОСОБА_1 було визначено грошове зобов'язання зі збору за забруднення природного навколишнього середовища в розмірі 1534,82 грн. (основний платіж 344,82 грн. та штрафна санкція 1190,00 грн.), то останнє не було погашено платником.

Таким чином, загальна сума податкового боргу за вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями склала 42483,91 грн. в т.ч. по наступних платежах: по платежу 30 14010100 "Податок на добавлену вартість" у розмірі 40949,09 грн.; по платежу 50080300 "Збір за забруднення природного навколишнього середовища" у розмірі 1534,82 грн.

Відповідно до пп. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Приписами ПКУ передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом, (пп. 57.1. ст. 57 ПКУ).

Підпунктом 56.11. ст. 56 ПКУ зазначено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 розділу IV ПКУ, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 ПКУ.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 розділу IV ПКУ ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо одержаних доходів фізичною особою - підприємцем, а у разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 розділу IV ПКУ об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п. 177.5 ст. 177 розділу IV Податкового кодексу України (далі - ПКУ) фізичні особи -піджприємці подають до органу державної податкової служби податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Відповідно до пп. 177.5.1 п. 177.5 ст. 177 ПКУ авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються підприємцем самостійно, але не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік (у співставних умовах), та сплачуються до бюджету по 25 відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада).

Згідно з пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 ПКУ остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в поданій податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи та суми плати за торговий патент на підставі документального підтвердження факту їх сплати.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ податковий борг - сума грошового зобов'язання аг урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 14.1.162 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до статті 59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У відповідача податковий борг не переривався, що підтверджується виставленням щодо нього податкових вимог у 2006-2007 роках.

Так, на підставі пп. 6.2.1 п.6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (що діяв на момент виникнення боргу 2006 рік), направлялися на адресу відповідача податкові вимоги від 15.12.2006р. форми №1/509 та яка вручена 28.12.2006 року, що підтверджується підписом відповідача та від 30.01.2007р. № 2/2 яка вручена 17.02.2007 року, що підтверджується підписом відповідача на повідомленні про вручення вимоги.

Відповідно до підпункту 20.1.28 пункту 20.1 ст. 20 ПКУ органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і такими, що підлягають до задоволення повністю.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року у справі № 807/238/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська