Справа № 548/1714/14-а
Суддя: Коновод О. В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 548/1714/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Коновод О.В.,

за участі секретаря - Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Хорольської міської ради Полтавської області; треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування рішення Хорольської міської ради № 220 від 18.06.2014 року,-

в с т а н о в и в :

Позивачі 20.10.2014 р. звернулися в суд з позовом до Хорольської міської ради Полтавської області; треті особи без самостійних вимог : ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування рішення Хорольської міської ради № 220 від 18.06.2014 року.

Свої позовні вимоги аргументували тим, що вони є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_1.

30.08.2012 року рішенням Хорольської міської ради було винесено рішення № 315, згідно якого на 29 сесії 6 скликання, згідно якого вирішено надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,5605 га в АДРЕСА_1.

Рішенням Хорольської міської ради Полтавської області від 18.06.2014 року за №220 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам та передачу у власність /згідно додатку/.

Даним рішенням було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам на території м. Хорол для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства, для будівництва індивідуальних гаражів та для ведення садівництва сусідам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та передано у спільну сумісну власність земельну ділянку розташовану за адресою : АДРЕСА_1. площею 0,4898 га цільове призначення частин якої: 0,0762 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,3066 га - для ведення особистого селянського господарства; 0,1070 га - для ведення садівництва. Вище згаданим рішенням зобов'язано земельний відділ міської ради внести зміни в земельно-облікові документи відповідно до цього рішення.

Позивачі вважають вказане рішення Хорольської міської ради протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно прийняте з порушенням чинного законодавства та порушує норми /правила/ пожежної безпеки.

В судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали з підстав, які викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити, визнати недійсними та скасувати рішення Хорольської міської ради № 220 від 18.06.2014 року в частині затвердження технічної документації та передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки акт погодження меж в супереч ст. 198 ЗК України вони не погоджували, а також зобов'язати Хорольську міську раду виконати рішення Калінінського районного суду м. Донецьк від 06.02.2014 року, відповідно до норм чинного законодавства.

Представник відповідача Хорольської міської ради Полтавської області при вирішенні позову поклався на розсуд суду, а також прохав врахувати, що при виготовленні технічної документації на спірну земельну ділянку було порушено, ст. 118, 198 ЗК

України та Інструкцію про встановлення /відновлення/ меж земельних ділянок в натурі /на місцевості/ та їх закріплення межовими знаками від 16.06.2010 року.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх представник, в судовому засіданні надали пояснення щодо обставин на яких базуються вимоги позивачів, зазначили, що рішення Хорольської міської ради не підлягає скасуванню, оскільки винесене у відповідності з нормами чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_6, пояснив, що працює на посаді начальника Відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Хорольської РДА та був залучений до розгляду скарги з приводу спірної земельної ділянки та надавав свій висновок з цього питання. /а.с.85/. Свій висновок підтримує повністю. Також додав, що у технічній документації було грубо порушено будівельні норми, оскільки не було погодження сусідів суміжних земельних ділянок. Крім того, зазначив, що письмово попереджав Хорольську міську раду, що в технічній документації є порушення, з приводу перекриття проїзду. На той час земельна ділянка була у власності міської ради.

Свідок ОСОБА_7, пояснив, що він безпосередньо виготовляв технічну документацію із землеустрою щодо встановлення /відновлення/ меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/ гр.гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4, АДРЕСА_1 на підставі рішення Хорольської міської ради. Замовником були ОСОБА_3, ОСОБА_4, які не погоджувались з межами земельної ділянки. Висновку архітектора в його розпорядженні не було та при виготовленні технічної документації він врахований не був. Також додав, що в матеріалах технічної документації є акт погодження меж земельної ділянки власниками суміжних земельних ділянок, в якому відсутні підписи позивачів.

Свідок ОСОБА_8, пояснив, що він проживає по АДРЕСА_1, на протязі тривалого часу на їх вулиці був майданчик для розвороту, ніяких незручностей з проїздом в той період не виникало, оскільки земля належала міській раді. Пізніше він та інші жителі вулиці дізналися про наміри третіх осіб приватизувати землю і звернулись до міської ради із заявою про залишення майданчику для розвороту. Акту погодження меж суміжних земельних ділянок з третіми особами він не підписував. В даний час в нього виникають значні незручності із обслуговуванням свого будинку та господарства, оскільки водії «ТАКСІ», спецтехніки відмовляються заїздити до тупикового під'їзду, так як не має можливості для розвороту.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, третіх осіб, свідків, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно ст.ст. 19, 55 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтями 152, 155 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно із частиною 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. У силу частини 2 ст. 72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до ч.3 ст.55 ЗУ «Про землеустрій» документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно ч.ч.1, 6 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно ч.ч.9, 10, 11 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до п. г) ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст.198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Судом встановлено: відповідно до наданих доказів у справі, випливає, що при винесенні рішення № 220 від 18.06.2014 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам та передачу у власність гр. гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було порушено вимоги чинного законодавства, а також порушення вимог пожежної безпеки.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі №1729, треті особи є власниками житлового будинку, що розташований АДРЕСА_1.

Згідно з виписки з рішення №12 від 30.06.1972 року ОСОБА_9 /АДРЕСА_1/, правонаступниками майна якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проведено дорізку частини земельної ділянки площею 400 м.кв., але вказана виписка не містить даних про місце розташування земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Отже, до третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з придбанням /оформленням спадщини/ домоволодіння, відповідно до ч.2 ст.120 ЗКУ автоматично перейшли права та обов'язки орендарів земельної ділянки.

У 2013 році треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вирішили приватизувати земельну ділянку, на якій розташоване їх домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Хорольської міської ради №315, третім особам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.145/ наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою. З цього приводу вони звернулися в ТОВ «Горизонт» і їм була виготовлена технічна документація./а.с.141-176/.

Відповідно до рішення Хорольської міської ради Полтавської області від 18.06.2014 року, третім особам було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі /на місцевості/ громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на території м. Хорол для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд, для ведення особистого селянського господарства /згідно додатку/.

За погодженням меж земельної ділянки треті особи звернулися до сусідів - в тому числі до позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які відмовили в погодженні меж, аргументуючи тим, що на протязі багатьох років вони та інші сусіди користувались майданчиком для розвороту, оскільки АДРЕСА_1 має тупик.

Позивачі та треті особи звернулися до комісії Хорольської міської ради по врегулюванню земельних спорів. Комісія по врегулюванню земельних спорів склала акт від 07.12.12 року. З акту вбачається: комісія встановила що, акт погодження зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_3, виготовлений ТОВ «Горизонт» з порушенням п. 3.22 ДБН 360-92 і не передбачає майданчика для розвороту, що унеможливлює безперешкодний доступ та розворот спецтехніки та іншого транспорту в тупиковому під'їзді АДРЕСА_1.

З висновку начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Хорольської райдержадміністрації від 09.10.2013 року, випливає, що тупиковий проїзд котрий проходить поруч домоволодінь за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, має закінчуватись майданчиком для розвороту розмірами 12*12 метрів, також було запропоновано забезпечити облаштування такого тупикового розвороту за рахунок існуючого на момент огляду ділянки проїзду та частини земельної ділянки належної ОСОБА_9 Однак при винесенні спірного рішення Хорольською міською радою, дані нормативи враховано не було.

При цьому суд зазначає, що висновок архітектора не має жодних правових наслідків для позивачів та третіх осіб, не є обов'язковим для виконання та носить рекомендаційний характер, у зв'язку з чим не є рішенням (актом індивідуальної дії) в розумінні ст.2 КАС України, але повинен був врахований Хорольською міською радою.

Згідно відповідей на запити суду (а.с. 104-105) щодо відповідності проїзду до житлового будинку по АДРЕСА_2 діючим будівельним нормам та нормам пожежної безпеки, встановлено, що відповідно до пунктів 3.11* та 3.22 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» проїзна частина тупикового проїзду повинна закінчуватись кільцевим об'їздом радіусом по осі проїзду не менше 10 метрів, або майданчиком для розвороту розміром 12,0х12,0 метрів, дані умови необхідні для розвороту пожежних автомобілів та іншого транспорту аварійно-рятувальних служб і не витримуються за вказаною адресою у зв'язку з влаштованим поряд з проїздом металевим парканом з сітки-рабиці.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із статтею 6 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції міської та районної Ради народних депутатів і міської та районної виконавчої влади у сфері дорожнього руху, зокрема, належить виконання вимог законодавства та рішень органів державної виконавчої влади про дорожній рух і його безпеку; розробка, затвердження та реалізація міських і районних програм розвитку дорожнього руху та його безпеки; формування міських і районних фондів, у тому числі позабюджетних, для фінансування програм і окремих заходів, спрямованих на розвиток дорожнього руху та його безпеки.

Також, відповідно до ст.52 цього ж Закону, зокрема, органами місцевого самоврядування здійснюється контроль у сфері безпеки дорожнього руху.

Крім того, відповідно до положень ст.4 Закону України «Про пожежну безпеку» центральні органи виконавчої влади, місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування організують розроблення та впровадження у відповідних галузях організаційних і науково-технічних заходів щодо запобігання пожежам та їх гасіння, забезпечення пожежної безпеки населених пунктів і об'єктів.

Також, статтею 19 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що основним обов'язком органу місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів.

Зважаючи на наведені приписи законодавства, можна зробити висновок, що одними з найважливіших функцій та завдань органу місцевого самоврядування (в даному випадку - Хорольської міської ради та її виконавчого комітету) є забезпечення в населеному пункті - м. Хорол безпеки дорожнього руху, пожежної безпеки та забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міста.

Проте, в порушення вимог ст.ст.1, 4 Закону України «Про пожежну безпеку», п.2 додатку 3.2 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» рішенням сесії Хорольської міської ради Полтавської області від 18.06.2014 року №220 в частині затвердження технічної документації та передачу у власність гр. гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не забезпечено можливість проїзду пожежних машин до житлових будинків та споруд, і як наслідок доступ пожежників з автодрабин і автопідйомників у будь-який будинок чи споруду.

Виходячи з приписів Закону України «Про будівельні норми», державні будівельні норми є нормативними актами у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Враховуючи суд вважає, що спірне рішення Хорольської міської ради від 18.06.2014 року за №220 в частині затвердження технічної документації та передачу у власність гр. гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суперечить інтересам територіальної громади міста, не сприяє забезпеченню безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міста, а також порушує вимоги пожежної безпеки, тобто прийняте з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно статті 152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав;б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно статті 118 Земельного Кодексу України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Розмір земельної ділянки встановлюється шляхом проведення кадастрових зйомок.

У відповідності до статті 198 Земельного Кодексу України кадастрова зйомка - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає:а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Відповідно до Інструкції «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Державного комітету по земельним ресурсам № 376 від 18.05.2010 року, ця Інструкція визначає механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Згідно п.2.1 вказаної Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно п. 3.12 вказаної Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.

Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Такого повідомлення, як власник (користувач) суміжної земельної ділянки про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), позивачі не отримували, погодження меж суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 не підписували.

Крім того, згідно п.3.22 наказу Держкоммістобудування 17.04.1992 N 44 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. ДБН 360-92**» довжина тупикових проїздів повинна бути не більше 150 м. Проїжджа частина тупикових проїздів повинна закінчуватися кільцевими об'їздами радіусом по осі проїзду не менше 10 м або майданчиками для розвороту розмірами 12 м х 12 м кожна. До житлових і громадських будинків слід передбачати проїзди завширшки 3,5 м на відстані не ближче 5 м від стін, придатні для проїзду пожежних машин.

Судом встановлено, після приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 третіми особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишився незначний проїзд. Цей проїзд не придатний для проїду пожежних машин, що порушує встановлені державні нормативи, що підтверджується відповідними повідомленнями ДСУ з Надзвичайних ситуацій Хорольського РС ГУ ДСНС, ГУ ДСНС У у Полтавській області 3 державного пожежно-рятувального загону та письмовими заявами громадян м. Хорол, що проживають безпосередньо по АДРЕСА_1.

Статтею 161 КАС України, передбачено, що під час прийняття постанови суд вирішує: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи належить задовольнити позовні вимоги або відмовити в їх задоволенні.

Згідно ст.86 зазначеного Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З приводу позовних вимог позивачів про зобов'язання Хорольської міської ради виконати рішення Калінінського районного суду м. Донецьк від 06.02.2014 року у відповідності до норм чинного законодавства та ін., суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст.12 Земельного кодексу України та ст.43 ЗУ «Про місцеве самоврядування» зазначене питання відноситься до повноважень місцевих рад, вирішується виключно на пленарних засіданнях ради та не входить до компетенції суду.

Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

В абз. 4 п. 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп в справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.»

В п. 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)»стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, виходячи з обставин справи, позицій сторін у справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Хорольської міської ради Полтавської області; треті особи без самостійних вимог : ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування рішення Хорольської міської ради № 220 від 18.06.2014 року, має бути задоволений частково.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 19 Конституції України, ст. 2, ст. 7-11, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122-154, ст. 158-163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Постановив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Хорольської міської ради Полтавської області; треті особи без самостійних вимог : ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування рішення Хорольської міської ради № 220 від 18.06.2014 року, - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Хорольської міської ради № 220 від 18.06.2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам та передачу у власність» в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4, земельної ділянки розташованої за адресою : АДРЕСА_1.

Скасувати рішення Хорольської міської ради № 220 від 18.06.2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам та передачу у власність» в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4, земельної ділянки розташованої за адресою : АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: