Справа № 368/668/14-а
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/668/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2014 року Кагарлицький районний суд Київської області під головуванням судді Шевченко І.І., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУ МВС України у м. Києві про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

позивач просить суд скасувати протокол про адміністративне правопорушення АВ2 №780048 від 07.04.2014 року, визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ПСІ № 239693 від 07.04.2014 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в сумі 255 грн., посилаючись на те, що 07 квітня 2014 р, о 16:30 годині, керуючи автомобілем VOLVO, державний номер НОМЕР_1 у м. Києві по вул. Кільцева дорога, 4 він здійснив вимушену аварійну зупинку в зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено», за що інспектором Святошинського РУ Парубець A.C. була складена постанова ПСІ № 239693 у справі про адміністративне правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Він не погоджується із вищезазначеною постановою, оскільки вона була складена без урахування обставин по даній справі, що мають істотне значення.

Згідно Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, а саме пунктом 15.9 д передбачено, що зупинка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Ним було здійснена вимушена зупинку в зоні дії знаку «Зупинку заборонено», і його автомобіль не перешкоджав руху інших транспортних засобів, не створював перешкоду для руху пішоходів, не створював аварійної ситуації. Крім того, на автомобілі було увімкнено аварійну світлову сигналізацію.

Також відповідачем було складено протокол без будь-яких підтверджуючих документів та свідків, які могли б підтвердити порушення ним вимог дорожнього знаку 3.34 „Зупинку заборонено", тобто на власний розсуд відповідачем складено протокол без підтверджуючих даних, тобто не довів в його діях склад адміністративного правопорушення.

Крім того, п. 2.2 „Інструкції з організації провадження та діловодства у справах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху", затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 22.10 2003 № 1217. зазначено, що „з урахуванням потреби в більш повних доказах у справі про адміністративне правопорушення необхідно прагнути до залучення свідків будь-якого правопорушення".

Статтею 251 КупАП у протоколі про адміністративне правопорушення визначено, що: „Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами".

Відповідно до ч. 3 Постанови від 06.03.2008 р. № 2 Пленуму Вищого адміністративного суду, до правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду) та рішення державних виконавців чи/або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби під час здійснення ними виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суди повинні визначати територіальну підсудність вказаних справ відповідно до частини другої статті 19 КАС України, за правилами якої такі адміністративні справи вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) Позивача".

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з'явився без поважних причин і ухвалює постанову на підставі наявних в справі матеріалів.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити частково.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 780048 від 07.04.2014 року, що був складений відносно позивача - ОСОБА_1, то у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 07 квітня 2014 року о 16 год. 25 хв. на вул.. Кільцева дорога, 4 в м. Києві, керуючи автомобілем марки «Вольво», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена», чим порушив п. п. 3.34 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому, в протоколі ОСОБА_1 здійснив запис, що він здійснив вимушену зупинку для ремонту автомобіля.

За вказаним Протоколом інспектором СОМ ДПІ ДАІ Святошинського РУ ст.. лейтенант Парубець Анатолій Сергійович відносно позивача було винесено постанову в праві про адміністративне про адміністративне правопорушення серії ПС 1 № 239693 за скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 255,00 грн. Постанова отримана позивачем 07.04.2014 року.

У постанові відповідач встановив, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Вольво», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 07 квітня 2014 року о 16 год. 25 хв. в м. Києві, на Кільцевій дорозі, 4, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», здійснив зупинку, чим порушив п.п. 3.34 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Зазначена постанова перевірялась судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі не з"явившись у судове засідання, не надав суду доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, суду не надано доказів скоєння Позивачем правопорушення відображених у протоколі та постанові від 07.04.2014 р., в порядку ст. 251 КУпАП. Так в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові від 07.04.2014 року не зазначено розташування відповідних дорожніх знаків, не зазначено про наявність схеми розташування дорожніх знаків, їх наявність, місце розташування автомобіля позивача, не вказано про пояснення та дані щодо очевидців та свідків вказаної події, що мала місце 07.04.2014 р. за участю позивача, не надано доказів фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В порушення вказаних вимог відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В порушення вказаних вимог в оскаржуваній постанові не наведено достатніх доказів вчинення правопорушення Позивачем, у зв'язку з чим вказана постанова підлягає скасуванню з закриттям справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За ч.2 ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 3 ч.1 ст. 284 КпАП України.

Позовна вимога позивача щодо скасування протоколу про адміністративне правопорушення, то вказана вимога не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкту владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення України, то в цій частині позовних вимогах позивачу суд відмовляє.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, «Інструкції з організації провадження та діловодства у правах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України, Правила дорожнього руху України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУ МВС України у м. Києві про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову ПС1 № 239693 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. скасувати та провадження по справі закрити.

В решті позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя І. І. Шевченко