Справа № 2а-17484/12/2670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/800/21554/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Степашка О.І.

суддів: Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Окружної державної податкової служби-Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.01.2013

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2013

у справі № 2а-17484/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Астеліт»

до Окружної державної податкової служби-Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Астеліт» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Астеліт») звернулось до суду з позовом до Окружної державної податкової служби-Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, Окружна ДПС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.07.2012 №000104210.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.01.2013, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2013, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем було проведено камеральну перевірку даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт №624/42-10/22859846 від 25.06.2012.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем вимог п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме, завищено податковий кредит на суму 139924,00 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на зазначену суму, зокрема - вересень 2011 рік на суму 48004,00 грн., січень 2012 рік на суму 91920,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.07.2012 №, згідно якого позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 174905,00 грн., з них 139924,00 грн. - основний платіж та 34981,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Задовольняючи позов суди виходили з того, що уточнюючий розрахунок є невід'ємною частиною декларації з ПДВ, відповідно дані такого розрахунку вважаються даними декларації, яка була уточнена, а отже подані уточнення враховуються в період, за який була подана декларація.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ «Астеліт» отримавши послуги від нерезидента у серпні 2011 року та грудні 2011 року, помилково не задекларувало у деклараціях з ПДВ за відповідні періоди податкові зобов'язання з ПДВ відповідно у сумі 100142,00 грн. за серпень 2011 рік та 52914,00 грн. за грудень 2011 рік.

Виявивши в межах 1095 днів незадекларовані податкові зобов'язання з ПДВ у серпні 2011 року та грудні 2011 року, позивач виправив зазначені помилки шляхом подання у травні 2012 року уточнених розрахунків № та № для відображення у повному обсязі податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2011 року та грудень 2011 року.

У травні 2012 року ТОВ «Астеліт» були подані уточнюючі розрахунки № та №, якими було виправлено показники сум податкового кредиту з ПДВ за послугами, придбаними у нерезидента на митній території України, і що не були в повному обсязі помилково задекларовані платником у минулих податкових періодах, а саме - за вересень 2011 року в розмірі 91920,00 грн. та за січень 2012 року в розмірі 48004,00 грн. (різниця сум між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом зумовлена тим, що частина отриманих послуг від нерезидента не використовувалась в оподаткованих операціях позивача).

Пунктом 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з п. 187.8 ст. 187 цього Кодексу.

Згідно абз. 4 п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з п. 187.8 ст. 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Відповідно до положень п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, у податкових деклараціях з ПДВ ТОВ «Астеліт» за серпень та грудень 2011 року були зазначені податкові зобов'язання, які виникли внаслідок придбання послуг від нерезидента на митній території України, про що було вказано в уточнюючих розрахунках, розрахунки між позивачем та його контрагентом-нерезидентом відбулись в серпні та грудні 2011 року.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ТОВ «Астеліт» правомірно зазначив суми податкового кредиту з ПДВ у деклараціях за вересень 2011 року та січень 2012 року при поданні уточнюючих розрахунків у травні 2012 року.

Крім того, як встановлено судами позивач не подавав заяв та не здійснював будь-яких інших дій щодо повернення з бюджету раніш сплачених сум ПДВ у зв'язку з поданням уточнюючих розрахунків.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Окружної державної податкової служби-Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.01.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.О. Федоров