Справа № 810/5555/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5555/14 Головуючий у 1-й інстанції: Шевченко А.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» та Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 у справі за адміністративним позовом комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

КП Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» звернулося до суду першої інстанції із позовом, в якому просило: визнати протиправними дії Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції, якими зараховані кошти, що сплачені підприємством в рахунок погашення зобов'язань з податку на додану вартість за липень 2014 року в сумі 69 511, 00 гривень в погашення неіснуючого податкового боргу з податку на додану вартість за травень 2013 року; визнати протиправними дії Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції, якими розподілені сплачені платіжними дорученнями від 20.08.2014 № 799 кошти в сумі 69 511, 00 гривень на суму 40 022, 95 гривень, що спрямована на погашення неіснуючої пені та на суму 29 488, 05 гривень, що спрямована на погашення неіснуючого податкового боргу з податку на додану вартість за травень 2013 року; скасувати податкове повідомлення-рішення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції від 16.09.2014 № про нарахування штрафу на суму 5 897, 61 гривень; зобов'язати Переяслав-Хмельницьку об'єднану державну податкову інспекцію облікувати кошти, що сплачені підприємством до бюджету платіжними дорученнями від 20.08.2014 № 799 в сумі 69 511, 00 гривень за призначенням, вказаним у платіжному дорученні як податок на додану вартість за липень 2014 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції від 16.09.2014 № про нарахування штрафу на суму 5 897, 61 гривень; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням сторони звернулись із апеляційними скаргами, в яких позивач просить скасувати оскаржувану постанову в частині відмови в задоволенні позовних вимог, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю; відповідач просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

КП Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» зареєстровано 05.04.1994 виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області та, як платник податків, перебуває на обліку в Переяслав-Хмельницькій об'єднаній державній податковій інспекції.

Як вбачається з матеріалів справи 18.08.2014 позивач подав до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2014 року (зареєстрована за № ) з податковим зобов'язанням з податку на додану вартість у сумі 69 511 гривень, а 20.08.2014 платіжним дорученням № 799 сплатило указану суму до бюджету.

В платіжному дорученні від 20.08.2014 позивач визначив призначення платежу - оплата ПДВ за липень 2014 року.

16.09.2014 відповідачем проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податкових зобов'язань Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт № 1685/10-17-15-01, яким встановлено порушення позивачем термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання, визначених у пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме позивач порушив граничні терміни сплати узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість за травень 2013 року (граничні терміни до 27.06.2013) на 416 днів у сумі 31634 гривень.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 16.09.2014 № за платежем податок на додану вартість і зобов'язано сплатити 20 % штрафу за порушення граничних термінів сплати узгоджених грошових зобов'язань у сумі 5 897, 61 гривень.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що у позивача був відсутній борг за травень 2013 року, зворотного суду відповідачем не доведено, а тому позивач не міг порушити граничні строки сплати узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ за травень 2013 року, отже прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню. При цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку, що задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення відповідача є достатнім та належним способом захисту порушених прав позивача в сфері публічно-правових відносин з відповідачем.

Позивач у своїй апеляційній скарзі зазначає, що протиправні дії відповідача, якими змінене призначення податкового платежу позивача та розподілені сплачені кошти на суму, що спрямована на погашення неіснуючої пені та на суму, що спрямована на погашення неіснуючого податкового боргу - порушують права позивача та завдають матеріальної шкоди, а відповідач такими діями утворює для КП Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» штучний податковий борг. Тому позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі зазначає, що Переяслав-Хмельницька ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а позовні вимоги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає доводи позивача обгрунтованими, а відповідача безпідставними та частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зазначене вказує на те, що податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що 20.06.2013 позивач подав податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2013 року (№ ) з визначеним грошовим зобов'язанням з податку на додану вартість 31 634 гривень. Платіжним дорученням від 20.06.2013 № 727 сплатив суму 31 634, 00 гривень з призначенням платежу - оплата ПДВ за травень 2013 року.

Отже, у позивача відсутній борг по податку на додану вартість за травень 2013 року, а тому відповідач необґрунтовано дійшов висновку, що позивач сплатив податок на додану вартість за травень 2013 року з порушенням граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Крім того, змінивши призначення платежу з податку на додану вартість за травень 2013 року, відповідач порушив права позивача, створивши податковий борг з податку на додану вартість за цей період, що в подальшому вплинуло на донарахування позивачу штрафних санкцій у зв'язку з порушенням граничних термінів сплати податкових зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції від 16.09.2014 № про нарахування штрафу на суму 5 897, 61 гривень є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інтсанції щодо відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про зобов'язання Переяслав-Хмельницької ОДПІ облікувати кошти, що сплачені підприємством до бюджету платіжними дорученнями від 20.08.2014 № 799 в сумі 69 511, 00 гривень за призначенням, вказаним у платіжному дорученні як податок на додану вартість за липень 2014 року з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Згідно з пунктами 11-13 вказаного Порядку передбачено, що форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки. Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати. На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою. Занесення/перенесення, виключення/включення операцій в інформаційній системі проводяться структурними підрозділами територіальних органів Міндоходів, на які покладено функції з введення відповідної інформації. Контроль за достовірністю та повнотою відображення інформації в інформаційній системі забезпечується структурними підрозділами, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Колегія суддів вважає, що відображення у цих картках відповідних даних не породжує для платника податків настання будь - яких юридичних наслідків та не впливає на його права і обов'язки, а тому вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

В свою чергу, дійшовши висновку щодо часткового скасування постанови суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправними дій Переяслав-Хмельницької ОДПІ, якими зараховані кошти, що сплачені підприємством в рахунок погашення зобов'язань з податку на додану вартість за липень 2014 року в сумі 69 511, 00 гривень в погашення неіснуючого податкового боргу з податку на додану вартість за травень 2013 року та визнання протиправними дій Переяслав-Хмельницької ОДПІ, якими розподілені сплачені платіжними дорученнями від 20.08.2014 № 799 кошти в сумі 69 511, 00 гривень на суму 40 022, 95 гривень, що спрямована на погашення неіснуючої пені та на суму 29 488, 05 гривень, що спрямована на погашення неіснуючого податкового боргу з податку на додану вартість за травень 2013 року колегія суддів зазначає наступне.

Норми Податкового кодексу України, зокрема п. 87.9 ст. 87, надають право податковому органу у разі наявності у платника податків податкового боргу змінювати призначення платежу, та зараховувати суми, які сплатив платник податку в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного законом.

При цьому, податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи у позивача відсутній борг по податку на додану вартість за травень 2013 року, а тому відповідач протиправно зарахував кошти, що сплачені підприємством в рахунок погашення зобов'язань з податку на додану вартість за липень 2014 року в сумі 69 511, 00 гривень в погашення неіснуючого податкового боргу з податку на додану вартість за травень 2013 року та розподілив сплачені платіжними дорученнями від 20.08.2014 № 799 кошти в сумі 69 511, 00 гривень на суму 40 022, 95 гривень, що спрямована на погашення неіснуючої пені та на суму 29 488, 05 гривень, що спрямована на погашення неіснуючого податкового боргу з податку на додану вартість за травень 2013 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що дії відповідача, якими змінено призначення податкового платежу позивача та розподілені сплачені кошти на суму, що спрямована на погашення неіснуючої пені та на суму, що спрямована на погашення неіснуючого податкового боргу - порушують права позивача та завдають матеріальної шкоди.

Так, відповідно до податкової декларації з ПДВ за липень 2014 року від 18.08.2014 №, платіжним дорученням від 20.08.2014 №799 підприємство сплатило 69 511, 00 грн., а відповідач, змінивши призначення цього платежу, зарахував 29 488, 05 грн. на погашення неіснуючого боргу з ПДВ за травень 2013 року. Різниця між сплаченою сумою та сумою, зарахованою на травень 2013 р. дорівнює - 40 022, 95 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив частково законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач надав до суду докази, що частково спростовують правомірність рішення суду першої інстанції, а відповідач, як суб'єкт владних повноважень - не довів обґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційних скарг на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив частково її скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 скасувати в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправними дій Переяслав-Хмельницької ОДПІ, якими зараховані кошти, що сплачені підприємством в рахунок погашення зобов'язань з податку на додану вартість за липень 2014 року в сумі 69 511, 00 гривень в погашення неіснуючого податкового боргу з податку на додану вартість за травень 2013 року та визнання протиправними дій Переяслав-Хмельницької ОДПІ, якими розподілені сплачені платіжними дорученнями від 20.08.2014 № 799 кошти в сумі 69 511, 00 гривень на суму 40 022, 95 гривень, що спрямована на погашення неіснуючої пені та на суму 29 488, 05 гривень, що спрямована на погашення неіснуючого податкового боргу з податку на додану вартість за травень 2013 року та ухвалити нову постанову, якою дані позовні вимоги задовольнити.

В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Василенко Я.М

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 26.01.2015.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.