Справа № 805/1591/13а
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Київ К/800/31631/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Амвросіївського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Просив зобов'язати Амвросіївський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області виплатити компенсацію за службу в надурочний час, дні щотижневого відпочинку та святкові дні за період з 3 серпня 2005 року і до моменту звільнення з органів внутрішніх справ України у подвійному розмірі згідно діючого законодавства, виплатити грошову компенсацію за використання особистого автотранспорту в службових цілях в період з серпня 2005 року до 23 листопада 2012 року, виплатити кошти за 4 дні відрядження в м. Іловайськ, грошову компенсацію за всі дні невикористаної щорічної (30 діб) і додаткової оплачуваної відпустки (56 діб) на момент звільнення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань і матеріальну допомогу на оздоровлення за 2010 рік, належне грошове утримання по вибуттю у відпустку за 2012 рік, а саме матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань і матеріальну допомогу на оздоровлення та середню заробітну плату за весь час затримки всіх виплат при звільненні по день фактичного розрахунку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ з 15 серпня 2001 року (наказ від 29 липня 2001 року № 150 о/с).

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 22 листопада 2012 року № 439 о/с капітана міліції ОСОБА_4 - старшого дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Амвросіївського районного відділу звільнено з органів внутрішніх справи у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) з 23 листопада 2012 року. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складає 11 років 03 місяці 08 днів, у пільговому обчисленні 14 років 03 місяця 05 днів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що відповідач при звільненні ОСОБА_4 виплатив усі зазначені позивачем кошти, що належали йому на день звільнення, відтак відсутня і затримка розрахунку при звільненні.

При цьому суди попередніх інстанцій, перевіривши дотримання відповідачем норм чинного законодавства щодо виплати компенсації за службу в надурочний час, дні щотижневого відпочинку та святкові дні, грошової компенсації за використання особистого автотранспорту в службових цілях, виплати коштів за відрядження, грошової компенсації за дні невикористаної щорічної і додаткової оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та середнього заробітку за час затримки всіх виплат при звільненні, прийшли до правильного висновку про відсутність порушень з боку відповідача при виплаті вказаних коштів позивачу та навели відповідні мотиви.

Так, згідно ст. 22 Закону України «Про міліцію», п. 21 Положення для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні.

Оплата праці у понадурочний нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства, в строгій згідності з табелями робочого часу, які складаються начальником відділу нагляду та безпеки та затверджуються начальником установи.

Організаційно-правові основи переведення особового складу на посилений варіант оперативно - службової діяльності, організація управління, особливості діяльності особового складу органів та підрозділів Міністерств внутрішніх справ України в умовах посиленого варіанту оперативно-службової діяльності визначені Інструкцією про затвердження порядку переведення особового складу органів і підрозділів Міністерства внутрішніх справ України на посилений варіант оперативно-службової діяльності, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 березня 2006 № 291.

Пунктом 4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерств внутрішніх справ України від 6 грудня 1991 року № 552, передбачено, що чисельність сил, що здійснюються до залучення посиленого варіанту, може бути збільшена за рахунок тимчасової відміни працівникам вихідних днів та виклику їх із відпусток, припинення відряджень або відкликання з них працівників, установлення для особового складу 12-годинноого робочого дня та шестиденного робочого тижня.

Служба осіб рядового та начальницького складу в дні щотижневого відпочинку (за винятком тих осіб, які несуть службу за затвердженими в установленому порядку графіками змінності служби) та святкові дні, може компенсуватися за їх згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі в подвійному розмірі виходячи з посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Підставою для залучення осіб рядового і начальницького складу до понаднормової служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: письмові накази керівників органів і установ; графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів і установ.

За виконання особливо важливих завдань під час проходження служби особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ установлюється надбавка в розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, а тим, що безпосередньо розробляють, проводять експертизу проектів нормативно-правових актів, які передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи, особам рядового і начальницького складу за виконання спеціальних завдань, пов'язаних з антитерористичною діяльністю, особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ за службу на посадах слідчих, особам рядового і начальницького складу підрозділів міліції громадської безпеки за службу на посадах старших дільничних, дільничних і помічників дільничних інспекторів міліції та підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначаються залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних завдань. У разі несвоєчасного або низькоякісного виконання завдань надбавка скасовується або розмір її зменшується (п.п. 2.5.1, 2.5.2 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, в Амвросіївському районному відділі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області компенсація за службу за понаднормовий час за вихідні і святкові дні не проводилася у зв'язку з тим, що табелі обліку робочого часу до бухгалтерії не подавалися. Крім того, у вказаному відділі начальником штабу ведуться графіки чергувань, затверджені начальником райвідділу. У зв'язку з обмеженістю фонду оплати за перепрацьовані години надаються вихідні дні. Також за особливі умови служби дільничних інспекторів міліції за ненормований робочий день їм виплачується надбавка у розмірі 70 відсотків.

Згідно з п. 11 ст. 22 Закону України «Про міліцію» працівникам міліції, які використовують у службових цілях особистий транспорт, виплачується грошова компенсація у встановлених розмірах.

Однак, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, між позивачем та відповідачем угода на використання особистого автотранспорту в службових цілях на час проходження служби не укладалася, витрати з використання особистого автотранспорту в службових цілях в період з серпня 2005 року до 23 листопада 2012 року не підтверджено.

Згідно з ч. 2 п. 1.1.5 Інструкції з організації відряджень і службових виїздів співробітників Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 21 травня 2010 року № 646 не вважається відрядженням виїзд у місцевість, звідки співробітник за умов транспортного сполучення та за характером роботи має можливість повернутись до місця мешкання.

Оскільки наказ про відрядження позивача до м. Іловайськ не видавався, то відсутні правові підстави для виплатити коштів на відрядження.

Абзацом 2 п. 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту № 114 від 29 липня 1991 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що особам рядового і начальницького складу (крім осіб, указаних в абзаці першому цього пункту), які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Оскільки судами встановлено і не заперечується позивачем, що у 2012 році, тобто в році звільнення, він використав відпустку, то суди прийшли до правильного висновку, що на момент звільнення із органів внутрішніх справ (23 листопада 2012 року) ОСОБА_4 не мав права на компенсацію за невикористану відпустку у році звільнення на підставі вказаного пункту Положення.

Згідно з п. п. 3 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 7 листопада 2007 року № 1294 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п. 30. 1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у разі вибуття в щорічну основну відпустку виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення підлягає виплаті військовослужбовцям, яким надана щорічна основна відпустка, тривалість якої визначена відповідно до законодавства України.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачу виплачувалася матеріальна допомога на оздоровлення і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік всього в розмірі 1200 грн. 00 коп., за 2011 рік - 1100 грн. 00 коп. Щодо виплати вказаних допомог у 2012 році, то позивач не подавав рапортів про їх виплату.

Враховуючи вищенаведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 із заявлених ним підстав.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи касаційної скарги про незаконність судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

З