Справа № 810/2560/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2560/14 Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

при секретарі: Молодець К.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Міндоходів на постанову Київського окружного адміністративного суду по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «РОМСАТ» до Київської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання дій протиправними та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «РОМСАТ» звернулось з позовом до Київської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправними дій щодо відмови у поверненні надмірно сплачених податку на додану вартість у сумі 166054,90 грн. та ввізного мита у розмірі 75479,50 грн., а також стягнення на користь позивача вказаних сум.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02.06.2013 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Київська митниця Міндоходів звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві до судового засідання не з'явився, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явились до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Суд врахував, що ТОВ «Науково-виробнича компанія «РОМСАТ» є правонаступником ТОВ «Науково-виробниче підприємство «РОМСАТ», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.78-80).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.03.2013 року у справі №2а-6008/12/1070 за позовом ТОВ «Науково-виробниче підприємство «РОМСАТ» до Київської обласної митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області адміністративний позов задоволено частково, рішення митниці від 17.09.2012 року №125000004/2012/011142/2 про коригування митної вартості товарів визнано протиправним та скасовано (а.с.7-19). Вказана постанова залишена без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2013 року (а.с.20-27) та Вищого адміністративного суду України від 27.11.2013 року (а.с.28-33).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у зв'язку із прийняттям митним органом протиправного рішення про коригування митної вартості від 17.09.2012 року №125000004/2012/011142/2, товариством було надмірно сплачено податок на додану вартість в сумі 166054,90 грн., та ввізне мито 75479,50 грн. Щодо позовних вимог про стягнення надміру сплачених сум у справі №2а-6008/12/1070 було відмовлено у зв'язку з неподанням позивачем заяви про повернення надмірно сплачених коштів у встановленому порядку.

На виконання процедури звернення для відшкодування надмірно сплачених коштів, позивач 11.03.2014 року звернувся до Київської митниці Міндоходів із заявою про повернення надмірно сплачених до бюджету митних платежів, а саме податку на додану вартість у розмірі 166054,90 грн., та мита у розмірі 75479,50 грн. (а.с.34-36).

Проте, листом №061-47/4/12-1849 від 14.03.2014 року (а.с.37-38) митним органом повідомлено позивача про відсутність підстав для повернення коштів. Оскільки в частині стягнення вищевказаних сум, суди відмовили повністю, та посилаючись на те, що станом на 20.03.2014 року виконавчих листів в порядку стягнення виконавчою службою не надходило.

Слід також зазначити, що відповідачами не заперечується факт сплати позивачем митних платежів та їх розміру, які підлягають поверненню ТОВ «Науково-виробнича компанія «РОМСАТ» як надмірно сплачені. Та на підтвердження сплати цих сум на рахунки у ГУ ДКС України у м. Києві позивачем надано платіжні доручення та банківські виписки, які містять всі обов'язкові реквізити (а.с.62-67).

У відповідності до статті 301 Митного кодексу України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За нормами статті 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

За приписами ч.2 ст.45 Бюджетного кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Згідно п.5 положень наказу Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 30.12.2013 року №882/1188, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.01.2014 року за №146/24923, «Про затвердження Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань», повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Аналізуючи вищевказані норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що позивач вчинив усі залежні від нього дії для повернення надмірно сплачених коштів, проте відповідачами всупереч нормативних приписів законодавства не було такі кошти повернено.

Крім того, судова колегія критично ставиться до доводів Київської митниці Міндоходів в апеляційній скарзі, які дублюють посилання в запереченнях на адміністративний позов, та які мотивовано спростовані судом першої інстанції, а тому не можуть бути взяті до уваги при апеляційному розгляді справи.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підставою для повернення митним органом платнику податків надмірно сплачених до бюджету митних платежів є факт такої переплати, а тому дії відповідачів щодо відмови в поверненні надмірно сплаченого ввізного мита та податку на додану вартість є протиправними.

Щодо стягнення з відповідача надмірно сплачених митних платежів за оспорюваним рішенням, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи з аналізу положень ст.ст.53-57 Митного кодексу України, вбачається, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів, а відтак встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, суд не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену з такої вартості суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.

Аналогічний висновок відображений у Постанові Верховного Суду України від 17.12.2013 року по справі №21-439а13, яка міститься в ЄДРСР під №36475586.

Відповідно до ч.2 ст.161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.237 цього Кодексу.

Відповідно до ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, постановляючи рішення в частині стягнення з Державного бюджету України сум надмірно сплаченого візного мита та податоку на додану вартість, фактично визначив митну вартість ввезеного товару за першим методом та перейняв функцію митного органу.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідачі як суб'єкти владних повноважень всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України, належним чином не довели та не обгрунтували провомірність своїх дій.

Оскільки судом першої інстанції допущено частково неправильне застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог, то постанова Київського окружного адміністративного суду від 02.06.2014 року в частині стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у М.Києві на користь позивача надмірно сплачених сум підлягає скасуванню, з постановленням в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Міндоходів - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 02.06.2014 року в частині стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «РОМСАТ» через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві надмірно сплачених сум податку на додану вартість та ввізного мита - скасувати, та в цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 02.06.2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.