Справа № 826/20909/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/800/26076/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2014 року

у справі № 826/20909/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО ПДВПП»

до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів

про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО ПДВПП» (далі - ТОВ «СІЛЬПО ПДВПП») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів та зборів України (далі - Митниця) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 02.07.2013 № 100250000/20/3/500060/2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2014, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 02.07.2013 № 100250000/20/3/500060/2.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, Митниця оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказані судові акти в оскаржуваній частині з мотивів порушення цими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення у справі - про відмову у задоволенні позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, між позивачем (покупець) та Компанією «Ambassador Tea (Pvt) Ltd», Шрі-Ланка (продавець) укладено контракт від 14.03.2013 №465, за умовами якого продавець продає, а покупець купує харчову продукцію - товар (чай ваговий), в асортименті, кількості та за цінами, визначеними інвойсами, які є невід'ємною частиною контракту.

Згідно з пунктом 2 контракту ціни на товар встановлюються інвойсами на кожну партію товару. Ціна на товар включає в себе вартість продукту, тари, термоусадочної упаковки, маркування, погрузки, витрат з митного оформлення товарів в країні продавця. Валютою контракту є USD (долари США). Загальна вартість контракту складає 800 000 USD.

Відповідно до додаткової угоди від 25.04.2013 № 2 до контракту ціна товару не включає вартість упаковки (стендів) для доставки, розміщення і продажу на ній товарів у магазинах. Дана упаковка під брендом постачальника ТМ Tea Boutique, передається покупцю на безоплатній основі для доставки, розміщення та продажу товару постачальника (вагового чаю) в мережі супермаркетів України. Ціна на упаковку зазначена лише з метою митного оформлення.

Підпунктом 3.1 контракту, з урахуванням положень додаткової угоди від 20.03.2013 № 1 до контракту, визначено, що ціна за контрактом та умови постачання визначаються на умовах CIF - Yuzhny, Україна, згідно Інкотермс, 2010 (товар страхується й доставляється до порту замовника (без вивантаження).

Згідно з пунктом 8.1 контракту плата за товар відбувається шляхом грошового переказу в USD на банківський рахунок продавця, а саме: для першої поставки - 50% вартості перераховується через 3 дні з дати інвойсу до моменту отримання покупцем товару; 50% вартості перераховується через 15 календарних днів з моменту отримання покупцем погоджених документів по електронній пошті та відправки товару з порту продавця, за умов надання повного комплекту відповідних документів; для всіх наступних поставок - 100% вартості перераховується через 15 календарних днів з моменту отримання покупцем погоджених документів по електронній пошті та відправки товару з порту продавця, за умов надання повного комплекту відповідних документів.

Згідно з комерційним інвойсом від 26.04.2013 № АМВ/FOZZY/2013/01 продавець продав, а покупець купив товар на загальну суму 19 237,63 USD (153 766,39 грн.), а згідно з комерційним інвойсом від 26.04.2013 № АМВ/FOZZY/2013/02 - на загальну суму 90 768,24 USD (725 510,54 грн.).

Підтвердженням попередньої оплати зазначеного товару є платіжне доручення в іноземній валюті від 15.05.2013 № 008 на суму 55 334,22 USD (по інвойсу від 26.04.2013 № АМВ/FOZZY/2013/02). Також підтвердженням оплати вартості товару є платіжні доручення від 24.05.2013 № 013 на суму 9 618,81 USD (50% інвойсу від 26.04.2013 № АМВ/FOZZY/2013/01 ) та від 30.05.2013 № 023 на суму 45 052,84 USD, що свідчить про повну оплату позивачем поставного продавцем товару згідно з вищезазначеними комерційними інвойсами на загальну суму 110 005,87 USD.

На виконання умов контракту від 14.03.2013 № 465 позивачем до митного оформлення подано митну декларацію від 25.06.2013 № 100250000/2013/029485 та товаросупровідні документи на товар - «чай чорний ферментний у первинних упаковках, за ціною 5,8330 дол/кг) та «чай зелений неферментований у первинних упаковках» за ціною 7,5264 дол/кг).

Митна вартість товару заявлена позивачем за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Згідно з графою 44 митної декларації від 25.06.2013 № 100250000/2013/029485 позивач для здійснення митного контролю та митного оформлення, а також підтвердження заявленої ним митної вартості товару, подав відповідачу наступні документи: контракт від 14.03.2013 № 465; доповнення №1 до контракту №465 від 20.03.2013; інвойс № АМВ/FOZZY/2013/01 від 26.04.2013; коносамент №866986392 від 27.05.2013; міжнародна автомобільна накладна (СМК) №015416 від 11.06.2013; пакувальний лист №2с 130203А від 26.04.2013; внутрішній договір складського зберігання №0705С1 від 07.05.2013; декларація виробника від 26.04.2013; інформація про позитивні результати здійснення санітарного-епідеміологічного, фітосанітарного, радіологічного контролю; сертифікат про походження товару загальної форми; сертифікат якості 24/S/0040/У/00/4 від 18.06.2013.

Водночас, під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого позивачем за відповідною митною декларацією, відповідачем встановлено, що документи, які підтверджують митну вартість товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема, встановлено, що контрактом від 14.03.2013 №465 передбачено певні умови оплати товару, а саме: проведення оплати 50% проводиться через 3 дні з дати інвойсу, проте декларантом (позивачем) не надано жодних платіжних документів.

У зв'язку з зазначеним, позивача було зобов'язано надати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митої вартості товарів, а саме: каталоги, прайси, специфікації; виписку з бухгалтерської документації; висновки експертної організації; інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару за власним бажанням; для підтвердження витрат на транспортування необхідно надати транспортні (перевізні) документи та документи, що підтверджуються вартість витрат на перевезення.

Позивачем 02.07.2013 подані митному органу наступні додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів: прайс-лист від 26.04.2013; комерційну пропозицію 01.04.2013; експортну декларацію країни відправлення Е36192 від 02.05.2013; виписку з бухгалтерської документації від 26.06.2013; платіжне доручення від 24.05.2013 №013; лист відправника товару від 26.06.2013; калькуляцію собівартості від 26.06.2013;

Крім того, позивачем зазначено, що поставка товару відбувається на умовах CIF - Yuzhny (Южний), а тому він не має документів про вартість перевезення товару.

За результатами розгляду вказаних документів, Митницею прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості №100250000/2013/500060/2 від 02.07.2013, яким за резервним методом скоригована заявлена позивачем за ціною договору митна вартість товару та склала 8,00 USD/кг. товару № 1.

Оскаржуваним рішенням зафіксовано, що у митного органу наявна інформація, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Таким чином, оскаржуваним рішенням митна вартість товару, що імпортується позивачем, була визначена за резервним методом з урахуванням вимог статті 64 Митного кодексу України (далі - МК України).

При цьому відповідачем зазначено, що митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого уже здійснено з посиланням на витяг з цінової бази. Проте, Митниця не подала суду в якості доказу відповідного витягу.

Крім того, позивач звернувся до відповідача із заявою від 19.09.2013 № 139 про визнання заявленої митної вартості за ВМД №100250000/2013/029485 від 25.06.2013 із врахуванням додатково поданих документів та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 02.07.2013 № 100250000/2013/500060/2.

Разом із зазначеною заявою, позивач додатково надав відповідачу наступні документи:

копія платіжного доручення № 008 від 15.05.2013;

копія платіжного доручення № 013 від 24.05.2013;

копія платіжного доручення № 023 від 30.05.2013;

копія інвойсу № АМВ/FOZZY/2013/01 від 26.04.2013;

копія інвойсу № АМВ/FOZZY/2013/02 від 26.04.2013;

копія банківської виписки про проведення оплати за п/д №008 віл 15.05.2013;

копія банківської виписки про проведення оплати за п/д № 013 від 24.05.2013;

копія окремої виписки з бухгалтерської документації по інвойсу № АМВ/FOZZY/2013/01 від 26.04.2013.

За результатом розгляду заяви позивача від 19.09.2013 № 139 та доданих до неї документів,відповідач листом від 26.09.2013 № 14.1/2-24/5297 надана відповідь про відсутність підстав для перегляду оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 02.07.2013 № 100250000/2013/500060/2.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, відтак оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 02.07.2013 № 100250000/20/3/500060/2 є протиправним.

Судом апеляційної інстанції також установлено, що позивачем на підтвердження заявленої митної вартості було надано комплект обов'язкових документів, передбачений частиною другою статті 53 МК України, які є належним чином оформленими, містять достовірні відомості, базуються на об'єктивних і документально підтверджених даних.

Посилання відповідача на наявність неточностей (розбіжностей) у поданих документах колегією суддів не приймаються до уваги як такі, що спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що позивачем дотримані всі умови, встановлені законодавством, висновки відповідача щодо не підтвердження позивачем заявленої митної вартості зроблені на припущеннях, а позивачем були надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при поданні митної декларації.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною першою статті 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначний частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Відповідно до вимог частини другої вказаної статті до таких документів відносяться:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частинами 2 та 3 цієї статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як установлено судами попередніх інстанцій, ТОВ «СІЛЬПО ПДВПП» для митного оформлення ввезених товарів подало відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам статті 58 МК України.

Ураховуючи, що, як установлено судами попередніх інстанцій, ТОВ «СІЛЬПО ПДВПП» подало достатній пакет документів для визначення митної вартості ввезеного товару за основним методом, наявність у вказаних документах недоліків, передбачених митним законодавством, митним органом належним чином не доведено, колегія суддів вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 КАС України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом

помічник судді М.Р. Мергель