Справа № 361/6547/2014-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/6547/2014-а Головуючий у 1-й інстанції: Сердинський В.С.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень незаконними та протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах та Броварському районі Київської області, в якому були викладені позовні вимоги, однак 30 вересня 2014 року позивачка направила до суду уточнення до адміністративного позову, в якому уточнила свої позовні вимоги та просила суд: витребувати з управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області розгорнуту довідку про розміри нарахованих чи перерахованих та виплачених їй сум пенсій, передбачених ст.ст.49, 50, 54 Закону України №796, починаючи з 01 січня 2011 року, звернутися до Верховного Суду України з клопотанням для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнати незаконними дії відповідача щодо застосування ним під час нарахування чи перерахунку пенсій позивачки з період, починаючи з 01 січня 2011 року і до моменту винесення рішення по справі, положень Бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів, якими у порушення та розріз встановлених Конституцією та Законами України вимог і норм, визначено розміри пенсій для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до того ще й значно менші ніж передбачені ст.ст.50, 54 Закону України №796 для відповідної категорії громадян, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування, перерахунку та виплати позивачці недоотриманих сум державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.49, 50, 54 ЗУ №796, зобов'язати відповідача зробити нарахування, перерахунок та виплату державної пенсії позивачки відповідно, на підставі, у порядку та розмірах, встановлених ЗУ №796 у редакції діючих Законів №230/96, №231 та пов'язаних із ними Законами, а саме: у розмірі не нижчому 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком за період починаючи з 01 січня 2011 року до моменту винесення рішення у цій справі, де розмір пенсії за віком визначається у розмірі прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, одночасно враховуючи вимоги статті 67 ЗУ №796, за яким розміри пенсій збільшуються у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, без урахування приписів Бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів КМУ, якими визначено розміри пенсій для осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відмінні від законодавчо встановлених ще й у бік зменшення, зобов'язати відповідача зробити нарахування, перерахунок та виплату додаткової пенсії позивачки відповідно, на підставі, у порядку та розмірах, встановлених ЗУ №796 у редакції діючих Законів №230/96, №231 та пов'язаних із ними Законами, а саме: у розмірі не нижчому 75 (сімдесяти п'яти) процентів мінімальної пенсії за віком, за період, починаючи з 01 січня 2011 року і до моменту винесення рішення по справі, зобов'язати відповідача перерахувати у подальшому позивачу, визначені ст.ст. 50, 54 ЗУ №796 розміри пенсій, у зв'язку з збільшенням розміру прожиткового мінімуму, встановленого Законом для відповідної групи осіб, починаючи з дня встановлення нового розміру, а також вчасно виплачувати належні їй пенсії, стягнути з відповідача у порядку негайного виконання, передбаченого ст.256 КАС України, на користь позивачки боргову суму за пенсійними виплатами, що виникла за весь період невиконання вимог Законів України щодо нарахування та перерахунку пенсії, передбачених ст.ст. 50, 54 ЗУ №796.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги позивача, розглядати апеляційну скаргу за відсутності позивача та його представника.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах та Броварському районі Київської області, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії (посвідчення серії НОМЕР_1) та інвалідом 2-ої групи безстроково по захворюванню, пов'язаному з наслідками Чорнобильської катастрофи.

14 травня 2014 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах та Броварському районі Київської області із заявою про надання інформації щодо розміру нарахованих та виплачених їй, починаючи з 01 жовтня 2007 року і до дати подачі позову до суду, тобто до 14 серпня 2014 року, сум державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, що передбачені Законом України №796 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а у разі нарахування та виплати сум пенсій у меншому розмірі, ніж це передбачено ст. ст. 50, 54, 67 цього Закону для відповідної категорії громадян, провести перерахунок належних їй сум пенсій та виплатити недоотриману різницю.

Листом від 02 квітня 2014 року управління Пенсійного фонду України у місті Броварах та Броварському районі Київської області повідомило про відмову позивачці у вчиненні таких дій, оскільки нарахування та виплата пенсії позивачки здійснюється на підставі документів, що містяться в матеріалах пенсійної справи та відповідно до чинного законодавства України, а саме: ст.19 Конституції України, Закону України №796 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст.23, 116 Бюджетного Кодексу України, Рішення Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, законів України про Державний Бюджет на відповідні роки і постанов Кабінету Міністрів України №745 від 06 липня 2011 року «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету», прийняту на виконання пункту 7 Закону України від 14 червня 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2011 рік» та №1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому підстав для перерахунку та проведення доплат відповідач не вбачає.

22 вересня 2011 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду апеляційна скарга управління ПФУ була залишена без задоволення, а постанова Броварського міськрайонного суду Київської області без змін. Тобто з даного предмету спору вже існує рішення суду, яке набрало законної сили, тому управління ПФУ просить суд застосувати відповідно до даних пунктів позовних вимог положення ч. 1 п. 5 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України та закрити провадження у даній адміністративній справі.

На даний час виплата за вказаними рішеннями суддів не проводиться та програмним забезпеченням роботи призначення та виплати пенсій не передбачено навіть формування суми боргу. Управління в даному випадку роз'яснює наступне, що п. 7 Закону України № 3491-6 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19.06.2011 року. Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, який встановлено, що у 2011 році норми і положення ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановленими Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні вимог позивача у повному обсязі.

Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком у повній мірі, виходячи з наступного.

Статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено розмір пенсії, додаткової пенсії, до категорії яких відноситься позивач.

Відповідно до ст. 50 Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до І категорії призначається у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно до ч. 4 ст. 54 Закону, розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, визначені для інвалідів ІІ групи в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов'язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати.

Отже, вирішуючи питання про зобов'язання нарахувати та виплатити відповідні періодичні платежі, у разі відсутності спору про право особи на отримання підвищення до пенсії або встановлення такого права в судовому порядку, не можна обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Однак, 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19 червня 2011 року.

Пунктом 7 ч. 1 цього Закону Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Вирішуючи питання, яке з однопредметних законодавчих норм однакової юридичної сили, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню для розв'язання спорів зазначеної категорії, перевагу слід надавати тій із них, що прийнята пізніше. У даному випадку пізніше прийняті норми Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI.

На виконання вимог зазначеного Закону, 06 липня 2011 року Кабміном України прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Таким чином, до набрання чинності зазначеною постановою Кабінету Міністрів України, тобто до 23 липня 2011 року, застосуванню підлягають положення ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а починаючи з 23 липня 2011 року виплати, передбачені, зокрема, ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинні здійснюватися в порядку та розмірах, визначених постановою Кабміну «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» № 745 від 06 липня 2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У зв'язку із цим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги за період з 01.01.2011 по 23.07.2011 підлягають залишенню без розгляду.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії та додаткової пенсії відповідно до статей 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 1 січня 2014 року, судова колегія виходить з такого.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу щомісячна державна пенсія, додаткова пенсія виплачуються у 2014 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2010.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Разом з тим, Законом України від 16 січня 2014 року №719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (далі - Закон №719-VII) не було встановлено будь-яких обмежень щодо застосування статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Лише з прийняттям Закону України від 31 липня 2014 року №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 16.08.2014 року, внесені зміни до Прикінцевих положень Закону №719-VII. Зокрема Прикінцеві положення Закону №719-VII доповнено статтею 6-7 такого змісту: установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами), статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94 із наступними змінами), Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111 із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними змінами), пункту «ж» частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19 із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425 із наступними змінами), статті 43 Гірничого закону України (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 50, ст. 433 із наступними змінами), статей 6 1, 6 2, 6 3 та 6 4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., № 24, ст. 182 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно роз'яснень п.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 4 від 16.03.2012 року (із відповідними змінами) «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» судам варто враховувати Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, яким дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, з 01.01.2014 року по 16.08.2014 року застосуванню, в контексті вимог позивача у даній справі, підлягають положення ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 16.08.2014 року, тобто з моменту набрання чинності Законом №1622-VII, виплати, передбачені, зокрема, ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинні здійснюватися в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги адміністративного позову за період з 01.01.2014 по 16.08.2014 підлягають задоволенню, а в іншій частині позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Петрівнина постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах та Броварському районі Київської про визнання дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень незаконними та протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2014 року - скасувати.

Визнати протиправною бездіяльність та неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах та Броварському районі Київської області у здійсненні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності в розмірах, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 2014 року по 16 серпня 2014 року ОСОБА_2.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах та Броварському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з врахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 01 січня 2014 року по 16 серпня 2014 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Броварах та Броварському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з врахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 01 січня 2014 року по 16 серпня 2014 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.