Справа № 803/2152/14
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року Справа № 876/11311/14
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Каралюса В.М., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Нефедової А.О.,

представника позивача Ємчика Р.І.,

представника відповідача Зуєва А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13.11.2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дукат» (далі Позивач, ТОВ, Підприємство відповідно) звернулося до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - Відповідач, ДПІ відповідно) про скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою від 13.11.2014 року Волинського окружного адміністративного суду позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області від 05 серпня 2014 року №.

Не погодившись з даним судовим рішенням, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Як зазначає ДПІ в апеляційній скарзі, суд першої інстанції не дав належно оцінки доводам Відповідача щодо завищення Позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2014 року в розмірі 108333 грн. 00 коп. Зокрема, не було враховано висновків перевірки контрагента Позивача (ТзОВ «ІМАС-2005»), проведеної Лівобережною МДПІ м. Дніпропетровська, в ході якої, встановлено неможливість реального здійснення останнім операцій по ланцюгу з постачальниками і покупцями, відсутність факту реального здійснення господарської діяльності даним товариством. Також вказаною перевіркою встановлено відсутність фактичного постачання ТзОВ «ІМАС-2005» товарів (робіт, послуг) контрагентам, з якими у січні 2014 року здійснювались господарські відносини, а тому вбачаються бюджетні втрати в частині ненадходження податку на додану вартість. Просить скасувати постанову від 25.11.2014 року та винести нове рішення про відмову в позові.

Вислухавши суддю-доповідача, представника Відповідача, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, та представника Позивача, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і знайшло підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, що ТзОВ «Дукат» подано до Луцької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2014 року, в якій відображено суму податку, що підлягає до бюджетного відшкодування, в розмірі 291668 грн. 00 коп.

З 21 липня по 25 липня 2014 року Луцькою ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку Позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 01 серпня 2014 року №3429/15.1/21579984, в якому зафіксовано порушення позивачем абзацу «а» пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України, в результаті чого було завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2014 року в розмірі 108333 грн. 00 коп. Такого висновку Луцька ОДПІ дійшла, враховуючи акти Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська від 15 листопада 2013 року №13555/7/227 та від 06 червня 2014 року №342/22-04/33855779 щодо перевірки контрагента позивача - ТзОВ «ІМАС-2005». Відповідно до вищезгаданих актів встановлено неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «ІМАС-2005» щодо підтвердження господарських відносин за серпень, жовтень, листопад, грудень 2011 року та січень, березень - вересень, листопад 2012 року, січень 2014 року, а також неможливість реального здійснення ТзОВ «ІМАС-2005» операцій по ланцюгу з постачальниками і покупцями, відсутність факту реального здійснення господарської діяльності даним товариством.

На підставі акта перевірки від 01 серпня 2014 року №3429/15.1/21579984 Луцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 05 серпня 2014 року №, яким товариству зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 108333 грн. 00 коп. та накладено штраф в сумі 27083 грн. 25 коп.

Позивач оскаржував дане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, проте рішеннями Головного управління Міндоходів у Волинській області від 29 серпня 2014 року №5304/10/03-20-10-03-06 та Державної фіскальної служби України від 29 вересня 2014 року №4182/6/99-99-10-01-15 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги - без задоволення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

На підтвердження правомірності заявленого бюджетного відшкодування ТзОВ «Дукат» надано копії податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий, березень 2014 року, договір підряду від 20 травня 2013 року №2005 КГ-46, податкові накладні та платіжні доручення.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 18 Податкового кодексу України (далі - ПК України) бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

На підставі пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно із пунктами 200.10, 200.11 статті 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

За правилами пункту 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Нормою пункту 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі, якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно із пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації па їх проведення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Із системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що платник податків має право на бюджетне відшкодування тієї суми податку на додану вартість, яку він фактично сплатив у попередніх податкових періодах, за наявності у нього від'ємного значення різниці між податковим зобов'язанням та податковим кредитом у поточному та попередньому податковому періоді.

Згідно матеріалів справи в податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року та в розрахунку суми бюджетного відшкодування задекларовано до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку 291 668 грн. 00 коп. податку на додану вартість по сформованому у лютому 2014 року податковому кредиту, зокрема: 108333 грн.00 коп. - по операціях з отримання від ТзОВ «ІМАС-2005» послуг по ремонтно-оздоблювальних роботах з ребрендингу АЗС за адресою: м. Кіровоград, вул. Габдрахманова, 46, по податкових накладних ТзОВ «ІМАС-2005» за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: липень, серпень 2013 року; 183335 грн. 00 коп. - по операціях з отримання від ТзОВ «Енергопростір» послуг по ремонтно-оздоблювальних роботах з ребрендингу АЗС за адресою: м. Маріуполь, вул. Купріна, по податкових накладних ТзОВ «Енергопростір» за попередні звітні (податкові) періоди, а саме:серпень, вересень 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТзОВ «Дукат» (Замовник) та ТзОВ «ІМАС-2005» (Підрядник) 20 травня 2013 року укладено Договір підряду №2005КГ-46, відповідно до якого Підрядник зобов'язується за завданням Замовника на свій ризик з залученням власних матеріалів та з матеріалів, наданих Замовником, виконати комплекс ремонтно-оздоблювальних робіт з ребрендингу АЗС, розташованої за адресою: м. Кіровоград, вул. Габдрахманова, 46, здати виконані об'єми робіт Замовнику, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити вартість виконання повного комплексу робіт.

На виконання даного Договору Позивачем здійснено оплату наданих послуг в розмірі 650000 грн. 00 коп., в тому числі податок на додану вартість - 108333 грн. 33 коп., що підтверджується податковими накладними від 03 липня 2013 року №2 на суму 150000 грн. 00 коп., в тому числі податок на додану вартість - 30000 грн. 00 коп., від 02 серпня 2013 року №2 на суму 83333 грн. 33 коп., в тому числі податок на додану вартість - 16666 грн. 67 коп., від 06 серпня 2013 року №3 на суму 166666 грн. 67 коп., в тому числі податок на додану вартість - 33333 грн. 33 коп., від 20 серпня 2013 року №8 на суму 83333 грн. 33 коп., в тому числі податок на додану вартість - 16666 грн. 67 коп., від 21 серпня 2013 року №9 на суму 58333 грн. 33 коп., в тому числі податок на додану вартість - 11666 грн. 67 коп., а також платіжними дорученнями від 03 липня 2013 року №285 на суму 180000 грн. 00 коп., від 02 серпня 2013 року №326 на суму 100000 грн. 00 коп., від 06 серпня 2013 року №332 на суму 20000 грн. 00 коп., від 06 серпня 2013 року №333 на суму 80000 грн. 00 коп., від 06 серпня 2013 року №334 на суму 100000 грн. 00 коп., від 20 серпня 2013 року №360 на суму 100000 грн. 00 коп., від 21 серпня 2013 року №370 на суму 70000 грн. 00 коп.

З акта перевірки вбачається, що Луцькою ОДПІ в ході перевірки позивача отримано акти Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська від 15 листопада 2013 року №13555/7/227 та від 06 червня 2014 року №342/22-04/33855779 щодо перевірки контрагента позивача - ТзОВ «ІМАС-2005». Відповідно до вищезгаданих актів встановлено неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «ІМАС-2005» щодо підтвердження господарських відносин за серпень, жовтень, листопад, грудень 2011 року та січень, березень - вересень, листопад 2012 року, січень 2014 року, а також неможливість реального здійснення ТзОВ «ІМАС-2005» операцій по ланцюгу з постачальниками і покупцями, відсутність факту реального здійснення господарської діяльності даним товариством. Враховуючи вказану інформацію, Луцька ОДПІ дійшла висновку про порушення позивачем абзацу «а» пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України, в результаті чого було завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2014 року в розмірі 108333 грн. 00 коп.

Суд першої інстанції дав належну оцінку доводам Відповідача, на які він потворно посилається в апеляційній скарзі, і зазначив, що чинне законодавство не передбачає обов'язку платника податку здійснювати перевірку правильності ведення постачальником податкового та бухгалтерського обліку. Право конкретного платника податків на бюджетне відшкодування або на податковий кредит з податку на додану вартість не повинно залежати від дій контрагента чи третьої особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, а саме у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) у своєму рішенні від 22.01.2009 року Суд зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності).

Крім того, у п.38 Рішення «Інтерсплав проти України», (заява №803/02 від 09.01.2007 року) Суд зазначив, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Також суд попередньої інстанції правомірно послався на те, що пункт 200.5 статті 200 Податкового кодексу встановлює лише два випадки коли особи не мають права на отримання бюджетного відшкодування: які були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування та які мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування.

Тому судом першої інстанції правомірно було відхилено доводи представника Відповідача про те, що можливість отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість ставиться у залежність від дій контрагента чи третіх осіб.

Таким чином, Позивачем у відповідності до вимог пункту 200.4 та пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України правомірно заявлено до відшкодування суму податку на додану вартість в розмірі 108333 грн. 00 коп. в декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року, яка повністю сплачена у попередніх податкових періодах, що підтверджується відповідними платіжними документами та первинними документами податкового і бухгалтерського обліку, оформленими відповідно до вимог діючого законодавства.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а постанова суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених обставинах справи та з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13.11.2014 року у справі № 803/2152/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.С. Затолочний

Судді: В.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 23.01.2015 року