Справа № П/811/2614/14
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Справа № П/811/2614/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд в місту Кіровограді у складі: головуючої-судді - Нагібіної Г.П., при секретарі - Дигас В.М.

за участю:

представника позивача - Шарко Р.М.,представника відповідача - Балакіної Т.А.,Середи Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кадіум-імпорт" до Кіровоградської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Кадіум-імпорт" до Кіровоградської митниці Міндоходів, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та уточнення позовних вимог (а.с.108, 170), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів №901000003/2014/000114/1 від 11.06.2014 року;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №901050000/2014/00119 від 11.06.2014 року, складену Кіровоградською митницею Міндоходів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Кіровоградською митницею прийнято протиправні рішення про коригування митної вартості за шостим методом та картку відмову в прийніття митної декларації, оскільки не було жодних підстав, які б перешкоджали провести розмитнення товарів за ціною договору.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги адміністративного позову у повному обсязі та просив суд визнати протиправним та скасувати оскаржувані рішення. Крім того, представник позивача наголошував на тому, що ТОВ «Кадіум-Імпорт» при подачі ВМД були подані усі документи, що передбачені Митним Кодексом України.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, зазначив, що підставою для застосування шостого методу визначення митної вартості стала розбіжність у коді митної вартості розмитненого майна, відсутність даних про вартість трансопртних послуг щодо перевезення вантажу, відмова декларанта надати додаткові документи, а також наявність у базі митниці товару, подібного, який розмитнено за ціною значно вищою, ніж зазначив позивач.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України в судовому засіданні 21.01.2015 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 26.01.2015 р. про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог частини 4 статті 167 КАС України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши у судовому засіданні подані суду письмові докази, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2013 року між ТОВ «КАДІУМ-ІМПОРТ (Покупець) та ТЕХТLЕ SЕRVICE UАВ, Каунас, Литва, (Продацець) укладено зовнішньоекономічний договір - GЕNЕRAL SALES СОNТRАСТ N0. 03/13 (далі - Контракт 03/13), відповідно до якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця необробну тканину, готову тканину чи махрові вироби (а.с.20-30).

На виконання умов Контракту 03/13 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару позивачем до Кіровоградської митниці Міндоходів подано митну декларацію від 26 травня 2014 року №901050000/2014/005138, в якій товар був задекларований у митний режим «імпорт» (а.с.71-73).

Відповідно до Специфікації №6 від 24.01.2014 до Контракту 03/13 товаром є тканина полотняного переплетення 1/1, 100% поліестер 55 г/м2, 220 см. ширина, 3 клас фарбування, довжиною 198273,0 м. вартістю 0,5 долара США за 1 погонний метр на загальну суму 99136,50 доларів США (а.с.26).

Вид товару, вказаний в гр. 31 митної декларації №901050000/2014/005138, був заявлений як: тканини з поліефірних штапельних волокон змішаних головним чином синтетичними чи штучними нитками, вибивні: тканина зі 100% вмістом поліестеру, полотняного переплетіння 1/1, шириною 220 см (2,2 м) - 198273 м. поверхнева щільність 55 г/м2, площа - 436200,60 м2 не просочена без покриття, вибивна (з малюнком гамми кольорів), 3 клас фарбування, виготовлена з поліефірних штапельних волокон.

Кіровоградською митницею Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №901000003/2014/000114/1 від 11.06.2014 року та здійснено коригування заявленої митної вартості тканин за шостим методом (далі оскаржуване рішення-1, а.с.56-57).

Цього ж дня, 11.06.2011 р. Кіровоградською митницею прийнята Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №901050000/2014/00119 від 11.06.2014 р. (далі оскаржуване рішення-2, а.с.58-59).

Правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень є предметом спору, які передано на вирішення суду.

Частиною 1 статті 53 Митного Кодексу України від 13 березня 2012 року N 4495-VI (далі МК УКраїни) визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений частиною 2 статті 53 МК України.

Так, увесь перелік документів, які підтверджуються митну вартість товарів поданий позивачем до митного органу із заповненою митною декларацією №901050000?/2014/005138 (а.с.71-73).

Позивачем до митної декларації №901050000?/2014/005138 долучені й інші документи, які даний вид поставки не передбачає, зокрема: транспортний документ BILL OF LADING PORT TO PORT OR COMBINED TRANSPORT, митна декларація країни виробника товарів (Китай), сертифікат виробника, прейскурант цін виробника, деталізований пакувальний лист (а.с.27-37).

За умовами зовнішньо-економічного контракту продавцем товару є ТЕХТLЕ SЕRVICE UАВ, Каунас, Литва, а виробником товару є Китайська компанія.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що позивач надав документи, які навіть не передбачені у переліку документів для розмитнення товарів, визначених ч.2 ст.53 МК України, з огляду на упереджене ставлення відповідача до позивача. На підтвердження своєї позиції представник позивача долучив копії судових рішень, згідно яких рішення митниці про відмову у розмитненню товарів по ціні договору за Контрактом 03/13 у попередніх поставках визнані судом протиправними та скасовані (а.с.158-169).

Відповідачем, при здійсненні контролю співставлення, виявлено, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме:

- розділом 2 «Ціна та загальна вартість договору» Контракту №03/13 від

21.05.2013, а саме пунктом 2.2. передбачено, що ціна товару включає вартість

зберігання, навантаження, пакування та маркування, тари. У той же час, відповідно до

умов специфікації № 6 від 24.01.2014 до договору поставки №3/13 від 21.05.2013 умови поставки товару СFR ОDESA, що передбачає включення до вартості товару «вартість та фрахт», при цьому специфікація суперечить відомостям п. 2.2 Контракту щодо складових ціни товару. Крім цього, BILL OF LADING ZIMUSNH3150388 від 29.01.2014 містить відомості щодо шкали витрат пов'язаних із транспортуванням товару;

- наданий до митного оформлення завірений Сертифікат №143300ВО/02347 з

калькуляцією на продукцію не ідентифікується з заявленими тканинами, не містить

одиницю виміру до якої визначена вартість, не піддається перевірці.

Проте, з такими висновками митного органу суд не погоджується, з огляду на таке.

Так, пунктом 6 частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Тобто, лише у випадку не включення до складу вартості товарів транспортних витрат, декларант зобов'язаний надати транспортний документ.

В даному ж випадку вартість транспортування включена до складу вартості товарів, а тому позивач взагалі не повинен був долучати BILL OF LADING ZIMUSNH3150388 від 29.01.2014, а відповідач надавати йому оцінку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», зовнішньоекономічний договір (контракт) - матеріально оформлена угода двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначено, що зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Згідно частини 2 статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом.

У пункті 1.2 розділу 2 «Ціна та загальна вартість договору» Контракту №03/13 від

21.05.2013 р. визначено, що ціни повинні бути узгоджені у Специфікаціях для кожної поставки.

Пунктом 3.1 «Умови поставки» Контракту №03/13 від 21.05.2013 р. визначено, що транспортування здійснюється на умовах, зазначених у кожній визначеній специфікації до даного договору за правилами Інкотермс 2010.

Водночас, Специфікацією №6 від 24.01.2014 р. до договору поставки 03/13,21.05.2013 р. визначено, що ціна товару включає вартість його зберігання, навантаження, пакування, маркування та доставки (а.с.26).

Специфікація №6 від 24.01.2014 р. є невід'ємною частиною Контракту №03/13 від 21.05.2013 р., якою визначена вартість та кількість товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п. 1.6. Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженого Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України 06.09.2001 року №201, у цьому розділі визначається ціна одиниці виміру товару та загальна вартість товарів або вартість виконаних робіт (наданих послуг), що поставляються згідно з договором (контрактом).

Таким чином, діюче законодавство передбачає використання для митних цілей загальної вартості товару, що фактично сплачується, а не її вирізнення на складові вартості зберігання, навантаження, пакування, маркування, тари, які вже включені в ціну товару.

Крім того, відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (Ь) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-УІ «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Отже, позивач надав усі необхідні документи для розмитнення товару, а тому, відповідач помилково дійшов висновку про наявність розбіжностей у товаросупроводжувальному документі, оскільки яка б вартість не була вказана у такому документі, вона б не включалась окремо до митної вартості, оскільки згідно Специфікації №6 від 24.01.2014 р. вже врахована у вартість товару.

Проте, незважаючи на дані обставини, відповідач запропонував позивачу надати додаткові документи, як то каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, калькуляцію собівартості.

Позивач, на витребування додаткових документів зазначив, що додатково документів не надає у зв'язку з тим, що до ВМД долучені всі основні та додаткові документи (а.с.71 зв.бік).

На вимогу суду, позивач надав письмові пояснення щодо витребуваних додаткових документів, згідно яких позивач зазначив, що відповідач не звернув уваги на те, що всі наявні у декларанта документи, в тому числі і додаткові вже надані з ВМД (а.с.155).

Більш того, суд звертає увагу, що відповідач на підставі ч.3 ст.53 МК України витребував додаткові документи щодо отримання інформації від виробника, водночас, суд звертає увагу, що по зовнішньоекономічному контракту Продавцем є ТЕХТLЕ SЕRVICE UАВ, Каунас, Литва, а виробником тканини є Китайська компанія. Отже, за відсутності правовідносин позивача з виробником, дані документи взагалі не могли бути наявні у нього.

Проте, незважаючи на зазначене, позивач до ВМД додав деталізований пакувальний лист (а.с.27-28), цінову пропозицію Китайського виробника товару ТЕХТLЕ SЕRVICE UАВ, Каунас, Литва (а.с.29), Сертифікат якості товару (Китай), яка зокрема, містить ціну (а.с.36) та митну декларації країни виробника Китай, згідно якої відповідач мав можливість обрахувати вартість товару від виробника (а.с.32).

Перелік вищеописаних документів наявний в оскаржуваній картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №901050000/2014/00119 (а.с.58-59).

Крім того, ще однією з підстав прийняття рішення про коригування митної вартості стала інформація про те, що заявлена митна вартість тканини нижча ніж вартість ідентичних товарів, оформлених митними органами України в митному режимі «імпорт».

На підтвердження зазначеного відповідач надав суду роздруківку з ПІК «Інформаційно-пошукової системи обробки та аналізу цінової інформації при визначенні вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України» бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ та копію ВМД за якої було проведене таке розмитнення (а.с. 134-137).

Так, згідно даної інформації, митна вартість подібних товарів склала 5 доларів США за кг або 1,42 за кв.м. (а.с.137).

Проте, суд зазначає наступне, що умови поставки товару, зазначеного у базі ПІК визначено у ВМД /2014/006044 від 17.04.2014 р. значно відрізняються від умов контракту за яким позивач придбав тканини (а.с.135).

Так, у ВМД /2014/006044 від 17.04.2014 р. зазначено, що поставки СІF UA Іллічівськ, що передбачає включення до вартості товару «вартість, страхування та фрахт»,

А, умовами поставки товару позивачу була СFR ОDESA, що передбачає включення до вартості товару «вартість та фрахт».

Отже, наведений як подібний товар, був доставлений за іншою умовою, згідно якої, як визначено Правилами Інкотермс 2010, до вартості товару додано вартість страхування товару та фрахту. Тобто, факт страхування товару може істотно вплинути на вартість такого товару в сторону його збільшення.

Враховуючи вищезазначене, суд погоджується з позицією позивача щодо неправомірного використання інформації щодо розмитнення іншого товару, оскільки наявніа розбіжність по складових митної вартості товару.

Крім того, позивачу відмовлено у митному оформленні товару за поданою митною декларацією від 26 травня 2014 року №901050000/2014/005138 на підставі здійснення поставки за непрямим контрактом.

Чинна редакція Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» не містить такого визначення, як «непрямий контракт».

Більше того, положення про «непрямий контракт» та відповідні застереження з цього приводу, відсутні також і в Митному кодексі України.

З огляду на це, суд дійшов висновку про помилковість відмови у митному оформленні товару за поданою митною декларацією з підстав розмитнення за непрямим контрактом.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов висновку про безпідставність витребування додаткових документів при наявності усіх витребуваних документів, та як наслідок про протиправність оскаржуваних рішень.

У графі 31 "Код методу визначення вартості митного органу" рішення про визначення митної вартості зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що був застосований митним органом при визначенні митної вартості товару, зокрема у графі 31 оскаржуваного рішення про визначення митної вартості зазначено, що був застосований « 6» резервний метод визначення митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 57 цього Кодексу, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з приписами статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу наведених вище правових норм суд убачає, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено обов`язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов`язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Протее, такі обставини не знайшли свого підтвердження в суді та спростовані позивачем.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачу були надані усі документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів за ціною контракту, які містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг.

Посилання як на підставу протиправності оскаржуваних рішень висновки щодо помилковості визначення коду митної вартості товарів не приймаються судом, з огляду на спросування їх постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 р., якою відмовлено в позові ТОВ «Кадіум-Імпорт» про скасування рішення про визначення коду товару КТ-901-0018-2014 від 29.07.2014 р. (а.с.122-124).

Також суд не приймає до уваги і посилання відповідача на рішення митного органу про визначення коду митної вартості, оскільки таке рішення взагалі не впливає на зміст оскаржуваних рішень.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в оскаржуваному рішенні-2 відповідач посилається на рішення про визначення коду товару КТ-901-0016-2014 від 05.06.2014 р., яке на час винесення карти відмови у прийнятті митної декларації вже було скасовано митним органом вищого рівня.

Суд зазначає, що відповідач застосував шостий метод визначення митної вартості товарів без необхідних на те підстав.

У відповідності до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивач при звернення до суду сплатив судовий збір у розмірі 255,78 грн. що підтверджується платіжним дорученням №243 від 01.08.2014 р., тому він підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2,17, 94, 158 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кадіум-імпорт" до Кіровоградської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №901000003/2014/000114/1 від 11.06.2014 р., винесене Кірвоградською митницею Міндоходів.

Визнати протиправною та скасувати картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №901050000/2014/00119 від 11.06.2014 року, складену Кіровоградською митницею Міндоходів.

Присудити товариству з обмеженою відповідальністю "Кадіум-імпорт" судовий збір в розмірі 255,78 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду, апеляційної скарги через Кіровоградській окружний адміністративний суд, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 26.01.2015 р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Г.П. Нагібіна