Справа № 241/194/14-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Трегубенко С.В.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року справа №241/194/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної державної адміністрації Донецької області на ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 16 липня 2014 року в адміністративній справі за заявою ОСОБА_2 про зміну способу та порядку виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2звернулася до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання постанови першотравневого районного суду Донецької області від 18 березня 2014 року, якою зобов'язано УПСЗН Першотравневої райдержадміністрації здійснити їй перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Заявниця зазначала, що на виконання вказаної постанови суду був виданий виконавчий лист, який було надіслан0 боржнику для виконання, проте на теперішній час він виконаний лише в частині нарахування соціальної виплати у розмірі 5601,34 грн., при цьому, боржник зазначає, що сплатити нараховану суму не має можливості, оскільки відповідно до ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державним казначейством. Просила змінити спосіб виконання судового рішення, вказавши «стягнути 5601,34 грн. з УПСЗН на її користь».

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 16 липня 2014 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

З таким рішенням не погодилось управління праці та соціального захисту населення і подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі. На обґрунтування апеляційної скарги наголошує на тому, що ухвалою суду першої інстанції фактично змінено предмет спору на стадії виконання судового рішення, що не передбачено нормами діючого законодавства та призвело до винесення нового рішення у справі.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду учасники судового розгляду до суду не прибули, тому, відповідно до ч.1 ст.197 КАС України, справу розглянуто у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи, вбачається що постановою Першотравневого районного суду Донецької області від 18 березня 2014 року частково задовольнив позов ОСОБА_2, внаслідок чого, зокрема, зобов'язано УПСЗН Першотравневої райдержадміністрації здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст..15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» за період з 11.08.2013 р. по 18.03.2014 р. з урахуванням фактично здійснених виплат.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови Першотравневого районного суду Донецької області від 18 березня 2014 року та аналіз наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин заявниця просила змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд, задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення, не звернув увагу та не врахував відмінності між позовною вимогою як обраним судом видом захисту порушених прав позивача від способу виконання судового рішення як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

Аналіз оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про те, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив її суть, що належить до повноважень суду апеляційної або касаційної інстанції.

Вирішення ж питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої допомоги, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 р. (справа за позовом особи до управління Пенсійного фонду України у Звенигородському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії по інвалідності).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов»язковим для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для судів України. Суди зобов»язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАСУ, є підставою для скасування ухвали з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні подання про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.197,199,202,205,206,211,212,254,263 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної державної адміністрації Донецької області - задовольнити.

Ухвалу Харцизького міського суду Донецької області від 17 лютого 2014 року в адміністративній справі № 0550/3557/2012 - скасувати.

Прийняти нову ухвалу.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу та порядку виконання судового рішення постанови Першотравневого районного суду Донецької області від 18 березня 2014 року у справі № 241/194/14-а - відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: Л.В. Губська

Судді: Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко