Справа № 2а-50/10
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/800/20263/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Великолінинської сільської ради про визнання незаконим рішення, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2009 року ОСОБА_5 пред'явила позов до Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, треті особи Сільський голова Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області Низкогуз В.Р., ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення виконкому Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області № 30 від 05 грудня 2007 року «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_8» та зобов`язання Низкогуза В.Р. спростувати інформацію, поширену в народному часопису «Прикарпаття» від 12 грудня 2007 року про визнання свідоцтва про право власності серії САВ № 914604 від 01 жовтня 2007 року, виданого виконкомом Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області на ім`я ОСОБА_8, недійсним.

Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 грудня 2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким адміністративний позов ОСОБА_5 задоволено.

Скасовано рішення виконавчого комітету Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області № 30 від 05 грудня 2007 року «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1».

Зобов'язано Великолінинську сільську раду спростувати інформацію, поширену в народному часописі «Прикарпаття» від 12 грудня 2007 року про визнаного свідоцтва про право власності серії САВ 314604 від 01 жовтня 2007 року, видане виконавчим комітетом Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області на ім'я ОСОБА_8, недійсним.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, був власником і головою колгоспного двору по АДРЕСА_1.

У нього було двоє дітей: ОСОБА_9, 1956 року народження, та ОСОБА_4, 1962 року народження.

Рішенням виконкому Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області № 17 від 09 липня 2007 року «Про оформлення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_9.

01 жовтня 2007 року ОСОБА_9 видано свідоцтво серії САВ № 914604 про право власності на нерухоме майно - житловий будинок по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер.

Рішенням виконкому Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області № 30 від 05 грудня 2007 року «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1» скасовано рішення виконкому Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області № 17 від 09 липня 2007 року «Про оформлення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1» та оформлено право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

12 грудня 2007 року через газету Народний часопис «Прикарпаття» поширена інформація про визнання свідоцтва про право власності серії САВ № 914604 від 01 жовтня 2007 року, виданого виконкомом Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області на ім`я ОСОБА_9, недійсним.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що виконком Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області № 30 від 05 грудня 2007 року правомірно скасував своє попереднє рішення № 17 від 09 липня 2007 року, оскільки ним порушувались права ОСОБА_4, яка є донькою ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка рішенням № 17 від 09 липня 2007 року була фактично усунута від права на спадкування.

Суд апеляційної інстанції із таким висновком суду першої інстанції не погодився та зазначив, що при прийнятті спірного рішення відповідач істотно порушив вимоги чинного законодавства, так як виконавчий комітет вийшов за межі своєї компетенції, яка чітко визначена Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки стаття 52 зазначеного Закону регламентує повноваження виконавчого комітету відповідної ради де згідно вимог пункту 2 вказаної статті виконавчий комітет має право змінити або скасувати лише акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб, а згідно пункту 9 статті 59 вказаного Закону рішення виконавчого комітету ради з питань віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Крім того пунктом 15 статті 26 зазначеного вище Закону дає однозначне визначення виключної компетенції ради, яка лише на своїх пленарних засіданнях має право скасовувати акти своїх виконавчих органів, які не відповідають Конституції чи Законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим в межах її повноважень.

Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що виконавчий комітет Великолінинської сільської ради не мав права скасовувати своє попереднє рішення № 17 від 09 липня 2007 року «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1», так як такими повноваженнями наділена виключно сільська рада.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 52 Закону України «Про місцеве самоврядування України» визначені повноваження виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради.

Підпунктом 3 пункту 2 цієї статті передбачено, що виконавчий комітет ради має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб.

Пунктом 15 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування України» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Згідно частини 9 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування України» рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Із системного аналізу зазначених норм вбачається, що скасування незаконних актів виконавчого комітету ради належить до виключних повноважень самої ради.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та прийшов до вірного висновку виконавчий комітет Великолінинської сільської ради не мав права скасовувати своє попереднє рішення № 17 від 09 липня 2007 року «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1», так як такими повноваженнями наділена виключно сільська рада.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: