Справа № 2-а-1011/11
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1011/11
Провадження № 2-а/456/16/2015
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" січня 2015 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Яніва Н. М.

при секретарі - Сунак Н. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Стрий позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Стрию та Стрийському районі Львівської області про визнання протиправною відмови та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

28.10.2011 (здано на пошту) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Стрию та Стрийському районі Львівської області (далі - УПФ) в якому, з врахуванням неодноразових змін та уточнень позовних вимог, просив: визнати протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії та зобов'язати УПФ призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до п."б" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) з 02.10.2010; зарахувати в рахунок належної позивачу пенсії за вислугу років сплачені відповідачем грошові кошти (пенсію) у розмірі 62782,34грн, отримані позивачем як пенсія за період з 11.05.2011 по вересень 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем безпідставно відмовлено йому у призначенні пенсії, оскільки у нього наявний необхідний трудовий стаж для отримання пенсії за вислугу років передбачений ст.55 Закону №1788-ХІІ. Вважає, що робота на посаді тракториста та машиніста бульдозера зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років, однак такий протиправно не взятий до уваги пенсійним органом, що призвело до порушення його конституційного права на належну пенсію.

Позивач та його представники в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, з підстав викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи. Просила в задоволенні позову відмовити.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у зв'язку з досягненням 55-ти річного віку позивач 11.05.2011 звернувся до відповідача із заявою (а.с.7), в якій просив призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до п."б" ст.55 Закону №1788-ХІІ, з огляду на наявність необхідного трудового стажу на посадах тракториста та машиніста бульдозера.

Відповідач листом від 12.10.2011 №13002/03 (а.с.12) фактично відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років згідно п."б" ст.55 Закону №1788-ХІІ у зв'язку із не підтвердженням роботи ОСОБА_1 на посаді тракториста в експедиції, партії, загоні, дільниці або бригаді, а також через не отримання ним польової надбавки у 2003, 2009 та 2010 роках і перебуванням у відпустках без збереження заробітної плати.

Не погодившись з такими діями УПФ, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст.1,2 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно вимог абз.5 ч.1 ст.52 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах.

Згідно з ст.55 цього Закону право на пенсію за вислугу років мають: б) працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

При цьому період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до статті 61 цього Закону.

Згідно із роз'ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992 №25 "Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років", відповідно до ст.55 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях.

В силу положень ч.6 ст.56 Закону №1788-ХІІ при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ, п.1 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Звідси, слід зробити висновок, що Законом №1788-ХІІ та Порядком №637 затверджено, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії - є трудова книжка. Якщо її немає, або в ній відсутні свідчення, що визначають право на пільгову пенсію, можуть бути витребувані уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Відповідно до пп.1, 2 п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу

років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п.17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (п.18 наведеного Порядку).

Відповідно до записів в трудовій книжці, позивач працював, зокрема з 11.09.1990 по 02.12.1997 на посаді тракториста, з 25.05.1998 по 12.12.2013р. на посаді машиніста бульдозера (а.с.230-235).

Інші періоди роботи ОСОБА_1 відповідачем не оспорюються та не спростовані.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем по справі, крім трудової книжки, було надано для підтвердження спеціального трудового стажу довідку підтверджуючу особливий характер роботи або умов праці необхідних для призначення пенсії за вислугу років (а.с.41), архівну довідку (а.с.43-44), довідку про підтвердження пільгового стажу (а.с.45), довідку про освіту (а.с.46), довідку про підтвердження пільгового стажу (а.с.66).

Так, у відповідності до довідки про підтвердження пільгового стажу Закритого акціонерного товариства "Компанія Укрсибнафтогазгеологія" від 16.03.1998 №86-17 позивач працював вахтово-експедиційним методом на посаді тракториста в польових умовах на розвідувальних роботах повний робочий день в складі автотракторного цеху, який здійснював будівництво бурових вишок на розвідувальних площах з 11.09.1990 по 02.12.1997 у зв'язку із чим отримував польове забезпечення (а.с.8-10).

Також, згідно довідки підтверджуючої особливий характер роботи або умов праці необхідних для призначення пенсії за вислугу років виданої Стрийською нафтогазорозвідувальною експедицією 01.03.2011 №9-6 (а.с.6), ОСОБА_1 працював в автотракторному підприємстві об'єднання "Західукргеологія" повний робочий день на польових геологорозвідувальних роботах у складі бурових бригад з 25.05.1998 по даний час на посаді машиніста бульдозера, за що отримував польове забезпечення за кожний день роботи протягом зазначеного періоду.

Відповідно до "Переліку видів робіт, які виконуються безпосередньо в польових умовах працівниками експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад при проведенні польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних робіт" затвердженим листом Мінсоцполітики від 15.04.1994 №01-3/310-02-2, вишкомонтажні та бурові роботи які здійснював позивач відносяться до вказаного переліку (а.с.78).

Крім того, судом під час розгляду даної справи допитані в якості свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили роботу позивача трактористом та машиністом бульдозера зайнятим вишко-монтажними роботами у складі бригади у спірні періоди та зазначили, що в такі їм виплачувалось відповідне польове забезпечення.

Тому, на підставі повно та всебічно встановлених обставин у справі, з урахуванням вимог вищевказаних нормативно-правових актів, суд приходить до переконання, що записи у трудовій книжці та наявні в матеріалах справи докази, зокрема показання свідків, підтверджують стаж роботи позивача трактористом та машиністом бульдозера, безпосередньо зайнятого на польових геологорозвідувальних роботах, повний робочий день у складі бурових бригад та автотракторного цеху, з отриманням відповідного польового забезпечення, понад 12 років 06 місяців, що свідчить про наявність достатнього

спеціального трудового стажу для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п."б" ст.55 Закону №1788-ХІІ.

Однак, слід зазначити, що в силу положень ч.2 ст.7 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Вказане дає підстави стверджувати, що виплата пенсії за вислугу років безпосередньо пов'язана з важким та шкідливим характером роботи, виконання якої може спричинити втрату професійної працездатності до досягнення загального пенсійного віку. Тому законодавець надав можливість окремим категоріям спеціалістів за своїм бажанням припинити таку роботу за наявності достатнього спеціального стажу, та отримувати пенсію за вислугу років. У випадку, коли спеціаліст вважає себе придатним продовжувати виконувати таку роботу - пенсія не виплачується. При цьому, влаштування після призначення пенсії за вислугу років на іншу (не шкідливу) роботу не є перешкодою для її виплати.

Таким чином, пенсія за вислугу років є соціальною гарантією, яка надається державою окремим спеціалістам, і полягає у матеріальній компенсації, пов'язаній із залишенням роботи, яка призводить до втрати професійної працездатності або придатності, та можливістю влаштуватись на іншу (більш безпечну) роботу або залишитись непрацюючим.

Із матеріалів справи вбачається, що у позивача наявна лише одна обов'язкова умова отримання пенсії за вислугу років - достатній спеціальний стаж (наявність якого уже встановлена судом), проте відсутня друга обов'язкова умова - факт залишення роботи, яка призводить до втрати професійної працездатності або придатності, оскільки позивач продовжував до грудня 2013р. й надалі працювати на машиністом бульдозера у Стрийській нафтогазорозвідувальній експедиції.

Відтак, враховуючи вищенаведене та положення ст.7 Закону №1788-ХІІ, суд приходить до висновку, що УПФ правомірно відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п."б" ст.55 Закону №1788-ХІІ, незважаючи на безпідставність мотивів такої відмови в частині відсутності спеціального стажу.

Одночасно слід вказати, що у позивача наявне право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."б" ст.55 Закону №1788-ХІІ, оскільки він досяг віку і має трудовий стаж, які визначені у даній нормі Закону, однак реалізувати таке він мав право лише після залишення роботи, яка дає право на цю пенсію.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Стрию та Стрийському районі Львівської області про визнання протиправною відмови та зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги, а у випадку якщо постанова була проголошена у відсутності особи, яка її оскаржує, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н. М. Янів