Справа № 2а-3104/11/0970
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року Справа № 9104/2788/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житлово-експлуатаційної організації № 2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2011 року у справі за позовом Житлово-експлуатаційної організації №2 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання нечинними, скасування рішень та вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

житлово-експлуатаційна організація № 2 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську в якому просила визнати нечинними та скасувати рішень № 2050, № 2051, № 1672 від 08.09.2011 року, визнати нечинною та скасувати вимогу № Ю-45/6 від 05.09.2011 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції житлово-експлуатаційна організація № 2 оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, те, що під час прийняття оскаржуваного акту, всупереч вимогам Закону управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську не дослідило фактичних обставин, що мають суттєве значення при застосуванні п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»відповідач не дослідив фактів отримання позивачем коштів на оплату праці за вказаний період часу, внаслідок чого, УПФ України в м. Івано-Франківську зробило неправильний висновок про порушення позивачем своєчасності сплати страхових внесків за вказаний період, оскільки єдиним критерієм оцінки своєчасності сплати страхових внесків є одночасність їх сплати з отриманням позивачем коштів на оплату праці.

Апелянт вважає, що спір виник в результаті застосування відповідачем норм п.10.11 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003року №21-1, де зазначено, що сплата (погашення) пені здійснюється у тому самому порядку, що і недоїмка та фінансові санкції. У разі коли страхувальник має не сплачені суми недоїмки, пені та фінансових санкцій та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. Також апелянт зазначає, що жодними законодавчими актами України таких повноважень територіальним управлінням Пенсійного фонду не надано. Таким чином відповідач діє поза межами повноважень наданих йому законами України та порушуючи норми ст.19 Конституції України, УПФ України в м. Івано-Франківську зараховує сплачені кошти в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій, що виникли в минулих періодах, що в свою чергу спричинило виникнення боргу згідно вимоги.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську 05.09.2011 року винесено Вимогу про сплату боргу № Ю-45/6, яку ЖЕО № 2 отримано 14.09.2011 року. Разом і з даною вимогою житлово-експлуатаційною організацією № 2 отримано і рішення №№ 2050, 2051 та 1672 від 08.09.2011 року про накладення штрафних санкцій за несвоєчасну сплату страхових внесків до бюджету Пенсійного фонду. Відповідно до вимоги про сплату боргу № Ю-45/6 заборгованість позивача зі сплати недоїмки страхових внесків, фінансових санкцій (штрафів) та пені становить 109547,47 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з положеннями ч. 8 ст. 9 цього Закону платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Платники, зазначені у п. 1 ч. 1 ст1 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з територіальним органом Пенсійного фонду за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік.

Частиною 1.1 статті 9 Закону у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 12 ст.9 Закону, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Крім того судом правильно враховано, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Згідно з п.п. 5.1.4 п. 5.1 ст. 5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками шлязом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати, на суми яких нараховуються страхові внески. Відповідно до п. 4 ч. 2 статті 6 Закону № 2464 вді 08.07.2010 року страхувальники зобов'язані подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду України у строки, в порядку, та за формою, встановлені Пенсійним фондом України.

Відповідно до п. 2.1 п. 2 «Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження платежів зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.01.2002 року № 2-4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.03.2002 року за № 212/6500 документами, на підставі яких здійснюються нарахування платежів шляхом занесення інформації про зобов'язання платника до бази платника є - за зобов'язаннями, які самостійно визначаються платником - розрахунки, у тому числі нові розрахунки, що містять виправлені показники, та інші документи, які подаються платниками до органів ПФУ в порядку та терміни, що встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування платежів.

Також судом з'ясовано, що ЖЕО № 2 за спірний період надавало розрахунки суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в яких самостійно нараховувало суму страхових внесків, яка вносилася відповідачем до карток особового рахунку позивача. Відповідно до розрахунків фінансових санкцій страхові внески за спірні періоди ЖЕО № 2 сплачувало з порушенням строку, встановлено п. 8. ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Житлово-експлуатаційної організації № 2 - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2011 року по справі № 2а-3104/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин