Справа № 813/6900/14
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року №813/6900/14

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чижук М.М.,

представника відповідача Яценка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області до Комунального підприємства «Розділжитлосервіс» Новороздільської міської ради про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

04 квітня 2012 року Миколаївська міжрайонна державна податкова інспекція Львівської області звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Комунального підприємства «Розділжитлосервіс» Новороздільської міської ради, в якому просила стягнути з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків кошти на суму податкового боргу 2 896 701,91 грн. (основний платіж з ПДВ - 2 574 844,00 грн., основний платіж зі земельного податку - 162 464,22 грн., основний платіж з комунального податку - 8 991,30 грн., штрафні санкції - 69 993,11 грн., пеня - 80 409,28 грн.).

Позовні вимоги позивача були мотивовані тим, що за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетом по податкових зобов'язаннях. Оскільки вжиті контролюючими органами заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, позивач звернувся із означеним позовом до суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.07.2012 року в адміністративній справі №2а-2978/12/1370 у задоволенні позовних вимог Миколаївської МДПІ Львівської області відмовлено повністю. При постановленні такого рішення суд виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом із порушенням порядку, передбаченого чинним законодавством України.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивачем було оскаржено постанову суду від 25.07.2012 року в апеляційному порядку.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 року апеляційну скаргу Миколаївської МДПІ Львівської області було залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.07.2012 року - без змін.

Не погодившись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.09.2014 року касаційну скаргу органу доходів і зборів задоволено частково, рішення попередніх судових інстанцій скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.15-1 Кодексу адміністративного судочинства України та за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, адміністративну справу №2а-2979/12/1370 передано на розгляд судді Львівського окружного адміністративного суду Сасевичу О.М. Адміністративній справі присвоєно №813/6900/14.

Згідно ухвали від 10.10.2014 року справу було прийнято суддею Сасевичем О.М. до свого провадження та призначено до судового розгляду.

За заявою №49/8/13-21-10 від 12.01.2015 року Миколаївською ОДПІ Львівської області було змінено позовні вимоги, з урахуванням чого позивач просив стягнути з рахунків відповідача на користь державного бюджету податковий борг у розмірі 1 105 397,59 грн. (основний платіж з ПДВ - 1 056 417,00 грн., штрафні санкції - 6 771,85 грн., пеня - 42 208,74 грн.).

За заявою від 26.01.2015 року Миколаївською ОДПІ Львівської області було уточнено позовні вимоги, з урахуванням чого позивач просить стягнути з рахунків відповідача на користь державного бюджету податковий борг у розмірі 246 589,39 грн. (основний борг з ПДВ - 234 269,00 грн., штрафні санкції - 6 771,85 грн., пеня - 5 548,54 грн.).

Відповідачем було подано до суду заперечення на позов й додаткові пояснення до заперечень. У таких запереченням КП «Розділжитлосервіс» указує на неправомірне та помилкове визначення позивачем суми податкового боргу, який останній просить стягнути з рахунків відповідача, зокрема, контролюючий орган зазначає, що частково борг було визначено з порушенням строків для відповідних нарахувань, а частково включено до суми боргу за цим позовом суму, яка вже була стягнута за іншим судовим рішенням. У той же час, у додаткових поясненнях до заперечення на позов про стягнення заборгованості від 09.12.2014 року КП «Розділжитлосервіс» визнав позов у частині, а саме, в сумі 234 269,00 грн. (основний платіж), у іншій частині вважав заявлені вимоги безпідставними та просив у їх задоволенні відмовити.

Ухвалою суду від 26.01.2015 року позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 5 548,54 грн. було залишено без розгляду, в зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду з відповідною вимогою.

Таким чином, предметом розгляду залишилася позовна вимога про стягнення з рахунків відповідача на користь державного бюджету податкового боргу в розмірі 241 040,85 грн. (основний борг з ПДВ - 234 269,00 грн., штрафні санкції - 6 771,85).

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. 26.01.2015 року представником позивача було подано заяву про розгляд справи у його відсутності.

У судовому засіданні 26.01.2015 року представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог у частині, яка залишилася після залишення окремих позовних вимог без розгляду.

Узявши до уваги пояснення представників сторін, вивчивши заперечення відповідача, взявши до уваги визнання позову відповідачем, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом, станом на 05.03.2012 року, за відповідачем обліковувалася заборгованість в сумі 2 898 701,91 грн., в тому числі основний платіж в сумі - 2 746 299,52 грн., штрафні санкції - 69 993,11 грн., пеня - 80 409,28 грн.

Указана заборгованість складалася з сум заборгованостей по податку на додану вартість - 2 725 111,38 грн., в тому числі основний платіж - 2 574 844,00 грн., згідно декларацій з ПДВ за 2009-2012 роки; штрафні санкції - 69 942,03 грн., згідно податкових повідомлень-рішень № від 26.03.2009 року, № від 09.07.2009 року, № від 08.10.2009 року, від 21.04.2010 року №50, № від 21.08.2010 року, № від 22.10.2010 року, № від 22.11.2010 року, № від 31.12.2010 року; нарахована пеня, згідно облікової картки - 80 325,35 грн.; по земельному податку - 162 464,22 грн., в тому числі основний платіж - 162 464,22 грн., згідно облікової картки та розрахунків земельного податку, по комунальному податку - 9 126,31 грн., в тому числі основний платіж - 8 991,30 грн., згідно розрахунків комунального податку на 2009-2010 роки, штрафна санкція - 51,08 грн., згідно податкового повідомлення-рішення № від 10.07.2009; пеня, згідно облікової картки - 83,93 грн.

Позивач зазначає й обґрунтовує, що ним було вжито всіх заходів для погашення податкового боргу відповідача, однак такі заходи не привели до погашення податкової заборгованості.

Зокрема, 31.01.2001 року було вручено головному бухгалтеру першу податкову вимогу №1/18 від 15.10.2001 року, 18.12.2001 року вручено заступнику керуючого другу податкову вимогу №2/159 від 10.12.2001 року. 11.01.2002 року позивачем було прийнято рішення №14 «Про стягнення податкового боргу з рахунку (рахунків) платників податків», відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Згідно витягів ДП «Держінформюст» №961 від 15.02.2002 року, №10016 від 22.09.2003 року та витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №11188267 від 09.02.2007 року, №16629652 від 24.01.2008 року, всі активи відповідача знаходяться у податковій заставі з 01.10.1999 року по 24.01.2013 року (відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»).

Суд відзначає, що у відповідності до змісту п.59.5 Податкового кодексу України, у разі зміни після направлення (вручення) податкової вимоги суми податкового боргу податкова вимога додатково не надсилається (не вручається), а погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Станом на 26.01.2015 року, позовні вимоги позивача щодо стягнення з рахунків КП «Розділжитлосервіс» податкового боргу були заявлені в розмірі 246 589,39 грн., згідно зі заявою про уточнення позовних вимог від 26.01.2015 року.

У відповідності до довідки №575/8/250-0 від 26.01.2015 року, станом на 26.01.2015 року, по КП «Розділжитлосервіс» рахується заборгованість до бюджету, яка виникла за період з 01.01.2011 року по 01.04.2011 року в сумі 246 589,39 грн. Дана заборгованість складається з основної суми з ПДВ - 234 269,00 грн., пені - 5 548,54 грн. і штрафних санкцій - 6 771,85 грн.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку недоїмки по податку на додану вартість, долученого до заяви про уточнення позовних вимог від 26.01.2015 року, недоїмка по основній сумі боргу з ПДВ виникла за податковою декларацією з ПДВ за грудень 2010 року в сумі зобов'язання 93 088,00 грн., податковою декларацією з ПДВ за січень 2011 року в сумі зобов'язання 74 573,00 грн., податковою декларацією з ПДВ за лютий 2011 року в сумі зобов'язання 66 608,00 грн. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями указаних податкових декларацій.

Окрім того, податковий борг по штрафних санкціях виник у відповідача за податковим повідомленням-рішенням №/0 від 31.12.2010 року, яким було зобов'язано КП «Розділжитлосервіс» сплатити штраф у сумі 6 771,85 грн. за затримку на 1 183 календарних дні граничного троку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Зазначене підтверджується наявною в матеріалах справи копією указаного податкового повідомлення-рішення, яке було вручене відповідачу 04.02.2011 року, про що свідчить копія корінця відповідного повідомлення-рішення та копія повідомлення про вручення поштового відправлення.

Указаний вище розмір податкового боргу відповідача з грошового зобов'язання по ПДВ та із штрафних санкцій підтверджується й наявними в матеріалах справи копіями зворотного боку облікової картки платника податків.

При цьому, оскільки позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 5 548,54 грн. було залишено без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду, суд не досліджує підставність виникнення та належність до задоволення вимог у цій частині.

Зважаючи на викладене вище, суд відзначає, що у відповідності до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як встановлено судом, відповідачем було самостійно визначене у податкових деклараціях грошове зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у загальній сумі 234 269,00 грн. Однак, таке грошове зобов'язання сплачене ним не було, а тому воно є податковим боргом відповідача.

Окрім того, контролюючим органом було визначено грошове зобов'язання відповідача зі сплати штрафної санкції за податковим повідомленням-рішенням №/0 у сумі 6 771,85 грн., яке ним також не було сплачене, а тому воно також є податковим боргом відповідача.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

У відповідності до п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Абзацом 1 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

У зв'язку із наведеним, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення коштів з рахунків платника податків у банках у розмірі суми податкового боргу, який складається із заборгованості по податку на додану вартість у сумі 234 269,00 грн., штрафної санкції у сумі 6 771,85 грн.

Окрім цього, суд бере до уваги те, що в ході розгляду цієї справи, у судовому засіданні 26.01.2015 року, відповідач не заперечив щодо задоволення позову в повному розмірі, який залишився після залишення окремих позовних вимог без розгляду, а отже, відповідачем було визнано позов повністю. При цьому, судом не встановлено, що таке визнання адміністративного позову суперечить закону або порушує права, свободи або інтереси інших осіб.

А тому, відповідно до приписів ст.ст.112, 136 Кодексу адміністративного судочинства України, таке визнання адміністративного позову відповідачем є підставою для його задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-11, 14, 18, 19, 69-71, 86, 87, 94, 112, 136, 128, 143, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Комунального підприємства «Розділжитлосервіс» Новороздільської міської ради (Львівська обл., м.Новий Розділ, вул.Грушевського, 37; ) у банках, обслуговуючих такого платника податків, на користь державного бюджету податковий борг у розмірі 241 040 (двісті сорок одна тисяча сорок) грн. 85 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 29 січня 2015 року.