Справа № 265/5096/14-а
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Костромітіна О.О.
Суддя-доповідач - Лях О.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року справа №265/5096/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:головуючого судді Лях О.П., суддів Жаботинської С.В.,Сіваченко І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 06 жовтня 2014 р. у справі № 265/5096/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправною бездіяльності та та зобов'язання зробити нарахування та виплату доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,--

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі позивач) звернувся 28 січня 2014 року (відповідно до вхідного штампу суду першої інстанції) з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області (надалі управління, відповідач) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01 січня 2014 року (арк. справи 2-3).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 06 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволені частково, визнані неправомірними дії управління, зобов'язано відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу щомісячної доплати до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, відповідно до вимог статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла в цей період, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням фактично здійснених виплат (арк. справи 15-17).

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції як прийняту з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову (арк. справи 19).

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, залишивши позовні вимоги в частині без розгляду, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до соціальної групи «діти війни», що підтверджується посвідченням, та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Закон України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року № 2195-IV (далі - Закон № 2195- IV), який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 вказаного закону передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Статтею 6 Закону № 2195- IV визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За вимогами статті 7 Закону № 2195-IV фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Законом України від 31 липня 2014 року "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", який набув чинності 3 серпня 2014 року, доповнені пункти 6-7, якими встановлено, що з 1 січня 2014 року норми і положення статей 5,6 Закону № 2195- IV застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів всіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Отже, Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 3 серпня 2014 року надані повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір доплати до пенсії, передбачений статтею 6 Закону № 2195- IV, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджетів на 2014 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 надано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував норми зазначеного Закону з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012.

В той же час, вирішуючи спір, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача за межами передбаченого ст. 99 КАС України строку звернення до суду.

Колегія суддів, виходячи з наведенного, вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин частину 2 статті 99 КАС України, яка діє з 30 липня 2010 року.

Враховуючи дату звернення позивача до суду 28 липня 2014 року та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку, тобто з 28 січня 2014 року.

Виходячи із вищенаведених обставин справи, колегія суддів вважає, що судом при ухваленні постанови судом першої інстанції було порушено вимоги приписи статті 99, 100 КАС України, що призвело до частково необґрунтованого задоволення позову.

Відповідно до статті 100 КАС України (в редакції, яка діє з 30 липня 2010 року) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

За частиною 3 статті 162 КАС України якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

За частиною 1 статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, у разі якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що через порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям ухвали про залишення частини позовних вимог без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 99, 100, 195, 197, 198, 200, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 06 жовтня 2014 р. у справі № 265/5096/14-а задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 06 жовтня 2014 р. у справі № 265/5096/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання зробити нарахування та виплату доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни - скасувати в частині позовних вимог за період з 01.01.2014 року по 27.01.2014 року, залишивши адміністративний позов в цій частині без розгляду.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 06 жовтня 2014 р. у справі № 265/5096/14--а в частині задоволення позовних вимог за період з 28.01.2014 року по 02.08.2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Колегія суддів О.П.Лях

С.В. Жаботинська

І.В.Сіваченко