Справа № 803/2572/14
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Справа № 803/2572/14

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

при секретарі судового засідання Мартинюк О.П.,

за участю представників позивача Гич О.В., Соколовського Б.В.,

представника відповідачів Зуєва А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Ковельського міськрайонного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття до Головного управління ДФС у Волинській області, Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання незаконними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Ковельський міськрайонний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Ковельський МРЦЗ, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Міндоходів у Волинській області, Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - Ковельська ОДПІ) про визнання незаконними та скасування рішень Ковельської ОДПІ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 23.10.2014 року № , № , № , № та про визнання незаконним та скасування рішення Головного управління ДФС у Волинській області про результати розгляду первинних скарг від 25.11.2014 року № 746/10/03-20-10-03-06.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2015 року замінено у даній справі відповідача Головне управління Міндоходів у Волинській області його правонаступником Головним управлінням ДФС у Волинській області (а. с. 164-165).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішеннями Ковельської ОДПІ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 23.10.2014 року № , № , № , № на позивача було накладено штраф та нарахована пеня у відповідних розмірах за несвоєчасне перерахування єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ). Рішенням Головного управління ДФС у Волинській області про результати розгляду первинних скарг від 25.11.2014 року № 746/10/03-20-10-03-06 оскаржувані рішення Ковельської ОДПІ залишені без змін. Вказані рішення Ковельської ОДПІ та Головного управління ДФС у Волинській області позивач вважає незаконними з таких підстав.

27.12.2011 року між Ковельським МРЦЗ та Ковельським управлінням Державної казначейської служби України Волинської області (далі - Ковельське УДКСУ) було укладено договір про здійснення розрахунково-касового обслуговування, пунктом 2.3 якого передбачено, що Ковельське УДКСУ зобов'язується своєчасно здійснювати розрахунково-касові операції за дорученням Ковельського МРЦЗ.

Ковельський МРЦЗ своєчасно, до закінчення граничного строку сплати, визначеного частиною восьмою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», були подані до Ковельського УДКСУ платіжні доручення для перерахування ЄСВ, кошти для його сплати були наявні на рахунку позивача, проте, їх несвоєчасне перерахування на відповідні рахунки сталося не з вини позивача, відтак, притягнення Ковельського МРЦЗ до відповідальності, передбаченої зазначеним Законом, згідно з рішеннями Ковельської ОДПІ від 23.10.2014 року № , № , № є протиправним.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а. с. 168-169), просить визнати незаконними та скасувати рішення Ковельської ОДПІ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 23.10.2014 року № , № , № , № .

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову Ковельської ОДПІ від 24.12.2014 року (а. с. 146-147) та Головного управління ДФС у Волинській області від 25.12.2014 року (а. с. 134-135) представники відповідачів адміністративний позов не визнали та просять відмовити в його задоволенні з таких підстав.

Як свідчать матеріали перевірки, Ковельським МРЦ не забезпечено своєчасної сплати сум ЄСВ, самостійно визначених в поданих до Ковельської ОДПІ звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за звітний період жовтень 2013 року, листопад 2013 року, грудень 2013 року, березень 2014 року.

Згідно із пунктом 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язанні сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Відповідно до пункту 10 статті 9 цього ж Закону днем сплати єдиного внеску вважається, зокрема, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізовує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Перевіркою встановлено, що на особовий рахунок платника ЄСВ несвоєчасно зараховані платежі, здійснені Ковельським МРЦ, у періоді з 22.10.2013 року до 28.10.2013 року по платіжних дорученнях на сплату ЄСВ в сумі 5198,10 грн., у періоді з 21.11.2013 року до 28.11.2013 року в сумі 6331,10 грн.; у періоді з 23.12.2013 року до 26.12.2013 року в сумі 3994,10 грн.; у періоді з 21.03.2014 року до 25.03.2014 року в сумі 1998,20 грн.

Відтак, за несвоєчасне перерахування ЄСВ Ковельською ОДПІ відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» правомірно застосовано до Ковельського МРЦ штрафну санкцію в розмірі 10 відсотків своєчасно несплачених сум та нараховано пеню в розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу та сформовано і надіслано позивачу рішення від 23.10.2014 року: № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 551,65 грн. (штрафна (фінансова) санкція - 519,81 грн., пеня - 31,84 грн.) за період з 22.10.2013 року по 28.10.2013 року; № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 683,76 грн. (штрафна (фінансова) санкція - 633,11 грн., пеня - 50,65 грн.) за період з 21.11.2013 року до 28.11.2013 року; № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 415,39 грн. (штрафна (фінансова) санкція - 399,41 грн., пеня - 15,98 грн.) за період з 23.12.2013 року до 26.12.2013 року; № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 209,81 грн. (штрафна (фінансова) санкція - 199,82 грн., пеня - 9,99 грн.) за період з 21.03.2014 року до 25.03.2014 року.

В судовому засіданні представники позивача адміністративний позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову, просить у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що за результатами проведеної Ковельською ОДПІ перевірки виявлено, що на особовий рахунок платника ЄСВ несвоєчасно зараховані платежі, здійснені Ковельським МРЦ, у періоді з 22.10.2013 року до 28.10.2013 року по платіжних дорученнях на сплату ЄСВ в сумі 5198,10 грн., у періоді з 21.11.2013 року до 28.11.2013 року в сумі 6331,10 грн.; у періоді з 23.12.2013 року до 26.12.2013 року в сумі 3994,10 грн.; у періоді з 21.03.2014 року до 25.03.2014 року в сумі 1998,20 грн.

23.10.2014 року Ковельською ОДПІ прийняті такі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно з якими до Ковельського МРЦЗ застосовані штрафні санкції та нарахована пеня у таких розмірах:

№ на суму 551,65 грн., в т. ч.: штрафна (фінансова) санкція - 519,81 грн., пеня - 31,84 грн., за період з 22.10.2013 року по 28.10.2013 року (а. с. 44);

№ на суму 683,76 грн., в т. ч.: штрафна (фінансова) санкція - 633,11 грн., пеня - 50,65 грн., за період з 21.11.2013 року до 28.11.2013 року (а. с. 100);

№ на суму 415,39 грн., в т. ч.: штрафна (фінансова) санкція - 399,41 грн., пеня - 15,98 грн., за період з 23.12.2013 року до 26.12.2013 року (а. с. 79);

№ на суму 209,81 грн., в т. ч.: штрафна (фінансова) санкція - 199,82 грн., пеня - 9,99 грн., за період з 21.03.2014 року до 25.03.2014 року (а. с. 20).

Рішенням Головного управління ДФС у Волинській області про результати розгляду первинних скарг від 25.11.2014 року № 746/10/03-20-10-03-06 оскаржувані рішення Ковельської ОДПІ залишені без змін, а скарги - без задоволення (а. с. 102-104).

Згідно із частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюються на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач Ковельська ОДПІ не довела правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 23.10.2014 року № , № , № , № , з огляду на таке.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (з наступними змінами та доповненнями) платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно із пунктом 1 частини десятої статті 9 цього ж Закону днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

З цього слідує, що статтею 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначений строк сплати ЄСВ та день його сплати, а відповідальність за порушення строків сплати ЄСВ передбачена іншими нормами зазначеного Закону, при цьому, таку відповідальність може нести як платник ЄСВ, так і банківська установа.

Згідно із частиною одинадцятою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Частиною десятою цієї ж статті вказаного Закону передбачено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Разом з тим, згідно із частиною дванадцятою статті 25 цього ж Закону органи доходів і зборів застосовують до банків такі фінансові санкції: за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на рахунки органів доходів і зборів сум єдиного внеску, фінансових санкцій, зазначених у частині одинадцятій цієї статті, нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка зазначених сум, розрахована за кожний день прострочення їх перерахування (зарахування), та накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не зарахованих (неперерахованих) сум.

Аналіз положень статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» дає підстави для суду дійти правового висновку про те, що за несвоєчасне перерахування ЄСВ відповідальність покладається або на платника ЄСВ, або на банківську установу, залежно від того, з чиєї вини допущено таке порушення. При цьому, на думку суду, у випадку своєчасного подання платником платіжних доручень до банку та наявністю на рахунку платника коштів в розмірі, достатньому для сплати ЄСВ, платник не може нести відповідальність за несвоєчасне перерахування ЄСВ, якщо банк чи орган Казначейства несвоєчасно виконав відповідне платіжне доручення клієнта.

Як встановлено судом, 27.12.2011 року між Ковельським МРЦЗ та Ковельським УДКСУ було укладено договір про здійснення розрахунково-касового обслуговування, пунктом 2.3.2 якого передбачено, що Ковельське УДКСУ зобов'язується своєчасно здійснювати розрахунково-касові операції за дорученням Ковельського МРЦЗ (а. с. 105-107).

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що протягом вересня - грудня 2013 року, березня 2014 року Ковельське УДКСУ несвоєчасно перераховувало суми ЄСВ за платіжними дорученнями, поданими Ковельським МРЦЗ. При цьому, позивач притягнутий до відповідальності за оскаржуваними рішеннями у зв'язку з тим, що на особовий рахунок платника ЄСВ несвоєчасно зараховані платежі, здійснені Ковельським МРЦ, у періоді з 22.10.2013 року до 28.10.2013 року по платіжних дорученнях на сплату ЄСВ в сумі 5198,10 грн., у періоді з 21.11.2013 року до 28.11.2013 року в сумі 6331,10 грн.; у періоді з 23.12.2013 року до 26.12.2013 року в сумі 3994,10 грн.; у періоді з 21.03.2014 року до 25.03.2014 року в сумі 1998,20 грн.

Так, зокрема, платіжне доручення № 2021 від 24.09.2013 року на суму 660,00 грн. отримано Ковельським УДКСУ 24.09.2013 року, а оплачено 09.10.2013 року (а. с. 37), платіжне доручення № 2119 від 30.09.2013 року на суму 855,66 грн. отримано 30.09.2013 року, оплачено 09.10.2013 року (а. с. 38), платіжне доручення № 2139 від 03.10.2013 року на суму 1590,00 грн. отримано 03.10.2013 року, оплачено 28.10.2013 року (а. с. 35), платіжне доручення № 2191 від 16.10.2013 року на суму 22607,57 грн. отримано 16.10.2013 року, оплачено 28.10.2013 року (а. с. 36), платіжне доручення № 2374 від 11.11.2013 року на суму 1465,00 грн. отримано 11.11.2013 року, оплачено 11.12.2013 року (а. с. 93), платіжне доручення № 2431 від 19.11.2013 року на суму 193,74 грн. отримано 19.11.2013 року, оплачено 28.11.2013 року (а. с. 91), платіжне доручення № 2433 від 19.11.2013 року на суму 3216,72 грн. отримано 19.11.2013 року, оплачено 28.11.2013 року (а. с. 92), платіжне доручення № 2345 від 05.12.2013 року на суму 3500,00 грн. отримано 05.12.2013 року, оплачено 27.12.2013 року (а. с. 67), платіжне доручення № 2400 від 16.12.2013 року на суму 21623,08 грн. отримано 16.12.2013 року, оплачено 27.12.2013 року (а. с. 68), платіжне доручення № 308 від 13.03.2014 року на суму 21135,00 грн. отримано 13.03.2014 року, оплачено 25.03.2014 року (а. с. 16), що підтверджується відмітками на вказаних платіжних дорученнях та листом Ковельського УДКСУ від 23.01.2015 року № 03/19-6-71 (а. с. 174-175).

При цьому, як слідує із листа Ковельського УДКСУ від 23.01.2015 року № 03/19-6-71, несвоєчасне перерахування ЄСВ за вказаними платіжними дорученнями обумовлена відсутністю коштів у достатньому розмірі на єдиному казначейському рахунку, за рахунок якого проводяться усі видатки розпорядників, одержувачів бюджетних коштів, інших клієнтів, у тому числі фондів, тому органи Казначейства першочергово забезпечують виконання насамперед захищених статей видатків бюджету (заробітної плати, стипендії, комунальних послуг та енергоносіїв, продуктів харчування, медикаментів тощо) (а. с. 174-175).

При вирішенні вказаного спору суд також враховує, що на рахунку Ковельського МРЦЗ станом на день подання до Ковельського УДКСУ зазначених вище платіжних доручень були наявні кошти для сплати ЄСВ, позивач неодноразово звертався до Ковельського УДКСУ із листами № 2340/01-23 від 18.10.2013 року, № 2563/01-23 від 19.11.2013 року, № 2917/01-22 від 20.12.2013 року, № 631/01-23 від 20.03.2014 року щодо своєчасного виконання платіжних доручень, а частиною четвертою статті 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що до коштів страхування на випадок безробіття застосовується казначейське обслуговування в порядку, передбаченому для обслуговування Державного бюджету України.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку суду, оскаржувані рішення Ковельської ОДПІ від 23.10.2014 року № , № , № , № не відповідають усім критеріям, зазначеним у частині третій статті 2 КАС України, зокрема, вони прийняті без урахування усіх обставин, що стосуються сплати позивачем ЄСВ за спірні періоди (відповідач Ковельська ОДПІ не врахувала факт своєчасного подання позивачем платіжних доручень про сплату ЄСВ до Ковельського УДКСУ та факт несвоєчасного виконання платіжних доручень органом Казначейства), що призвело до неправильного застосування положень статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо відповідальності за порушення строків перерахування ЄСВ.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України суд приходить до висновку, що рішення Ковельської ОДПІ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 23.10.2014 року № , № , № , № не відповідають вимогам чинного законодавства України, відтак, з наведених вище підстав, виходячи з наданих суду статтею 162 КАС України повноважень, адміністративний позов підлягає до задоволення повністю шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасування вказаних рішень.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 23 жовтня 2014 року № , № , № , № .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Валюх

Постанова складена у повному обсязі 29 січня 2015 року