Справа № 200/3776/13-а(2а/200/192/13)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2015 рокусправа № 200/3776/13-а(2а/200/192/13)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради

на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2013 року у справі №200/3776/13-а(2а/200/192/13) за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Івестиційно - будівельна компанія ХХІ століття» про визнання недійсним рішення,-

в с т а н о в и в :

21 березня 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з адміністративним позовом, в якому просили визнати недійним рішення №1447 Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 24.11.2008 р. №3615 та оформлення прав власності фізичним та юридичним особам на об'єкти нерухомого майна за адресою; АДРЕСА_1» від 09.06.2009 року з моменту його прийняття в частині п. 1 абз. 2 оформлення права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - будівельна компанія ХХІ століття» на нежитлове приміщення №113, загальною площею 127.9 кв. м, ґанок літ. а прим. 2 , з видачею свідоцтва про право власності.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що між позивачами та ТОВ «Інвестиційно - будівельна компанія ХХІ століття» існував договір про участь у реконструкції будинку №05/07/01, відповідно до якого ТОВ «Інвестиційно - будівельна компанія ХХІ століття» зобов'язано здійснити реконструкцію будинку за адресою АДРЕСА_1 та надати змовникам відповідну документацію для оформлення права власності на нерухоме майно. Однак, третьою особою вказаний договір виконано не було, навпаки після проведення реконструкції ТОВ «Інвестиційно - будівельна компанія ХХІ століття» було подано до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради заяву із відповідними документами про оформлення права власності на відповідні нежитлові та житлові приміщення в будинку по АДРЕСА_1. Оскаржуваним рішенням третій особі було надано права власності на нерухоме майно без достатніх на те законних підстав, та без ретельного дослідження обставин, що мали значення для прийняття відповідачем правильного рішення, внаслідок чого були порушені права та законні інтереси позивачів.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги задоволено: рішення №1447 виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету ради від 24.11.2008 р. №3615 та оформлення прав власності фізичним та юридичним особам об'єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1» від 09.06.2009 р. з моменту його прийняття в частині п. 1 абз. 2 Оформлення права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - будівельна компанія ХХІ століття» на нежитлове приміщення №113, загальною площею 127.9 кв.м, ґанок літ а прим.2, з видачею свідоцтва про право власності - визнано неправомірним та скасовано.

Не погодившись з рішенням суду Дніпропетровська міська рада, відповідач, звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм чинного матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради при прийнятті оскаржуваного рішення діяв в порядку, на підставі та в межах чинного на той час законодавства, тому підстави для скасування рішення №1447 відсутні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що предметом оскарження у даній справі є рішення №1447 Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету ради від 24.11.2008 р. №3615 та оформлення прав власності фізичним та юридичним особам на об'єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1» від 09.06.2009 р. в частині п. 1 абз. 2 Оформлення права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - будівельна компанія ХХІ століття» на нежитлове приміщення №113, загальною площею 127.9 кв.м, ґанок літ а прим.2, з видачею свідоцтва про право власності.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення було порушено вимоги Закону, а саме не з'ясовано наявність обставин, що унеможливили б оформлення права власності ТОВ «Інвестиційно - будівельна компанія ХХІ століття» на нежитлове приміщення №113, загальною площею 127.9 кв.м, ґанок літ а прим.2, з видачею свідоцтва про право власності. Також, судом першої інстанції було розглянуто заявлений позов на підставі норм Кодексу адміністративного судочинства як адміністративний.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно ч. 2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Тобто, виходячи з системного аналізу зазначених норм, основними підставами для віднесення спірних правовідносин до юрисдикції адміністративного суду є суб'єктний склад спірних правовідносин та публічно-правовий характер спору.

Таким чином, при вирішенні питання щодо віднесення спірних правовідносин до адміністративної юрисдикції слід мати на увазі, що однією із сторін спору має бути суб'єкт владних повноважень, за умови, що спірні правовідносини виникли у зв'язку або у процесі його виконання владних управлінських функцій шляхом владного управління поведінкою іншого учасника правовідносин, лише такий спір має публічно - правовий характер.

В свою чергу, спірні відносини, що є предметом спору є такими, що виникли з приводу права власності на майно, носять приватно - правовий характер, та за своїм суб'єктним складом відносяться до цивільних правовідносин.

Так, право власності на майно, на речове право на чуже майно, захист цих прав регулюються цивільним законодавством, і власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК), а особа, якій належить право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна відповідно до положень глави 29 ЦК (стаття 396 ЦК), тому такі спори з урахуванням вимог статті 15 ЦПК підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін є фізична особа, незалежно від участі у них органу державної влади та/або органу місцевого самоврядування (суб'єкта владних повноважень).

В свою чергу, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку також цивільного судочинства.

Оскаржуване в даному позові рішення Виконкому Дніпропетровської міської ради є юридичним фактом, що унеможливлює оформлення права позивачів на володіння, користування та розпорядження, визначеним у оскаржуваному рішенні, майном, тому такий спір носить приватно - правовий характер, фактично є спором про право власності на майно, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заявлений спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, спірні правовідносини не є публічно-правовими, а справа не має встановлених нормами КАС України ознак адміністративної юрисдикції.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

З огляду на викладене, та з урахуванням вимог норм чинного процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 157, ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ст..199, ст. 203, ст. 206 КАС України суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2013 року у справі №200/3776/13-а(2а/200/192/13) - скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко