Справа № 823/44/14
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/44/14 Головуючий у 1-й інстанції: Гарань С.М. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30.10.2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаситехномаш» до Державної податкової інспекції у м. Черкасах про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у м. Черкасах про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.10.2014 року позов задоволено в повному обсязі.

Визнано нечинним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаської області від 12.11.2013 р. № .

Визнано нечинним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаської області від 12.11.2013 р. № .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача, заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта не з'явився, будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами ДПІ у м. Черкасах була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Черкаситехномаш» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.09.2010р. по 01.09.2013р., про що складено акт від 24.10.2013р. № 87/23-01-22-0112/05470561.

Висновками вказаного акту перевірки, зокрема, встановлено порушення: п.187.8 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.3 та п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.7, 201.10, ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, в результаті чого встановлено заниження ПДВ на загальну суму 142 806,00грн., в тому числі за вересень 2011р. в сумі 43 933,00грн., за липень 2012р. в сумі 11 226,00грн., за серпень 2012р. в сумі 16 728,00грн., за вересень 2012р. в сумі 37 339,00грн., за жовтень 2012п. в сумі 13620,00грн., за грудень 2012р. в сумі 130,00грн., за січень 2013р. в сумі 19 830,00грн. та завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за січень 2013р. у сумі 607,00грн.

Зазначений акт перевірки був оскаржений ТОВ «Черкаситехномаш» до податкового органу, який своїм рішенням від 11.11.2013р. за № 16699/23-01-22-0117 скаргу позивача залишив без задоволення, а оскаржуваний акт - без змін.

На підставі акту перевірки ТОВ «Черкаситехномаш» від 24.10.2013р. № 87/23-01-22-0112/05470561, податковим органом 12.11.2013р. були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № , яким ТОВ «Черкаситехномаш» збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 214 209,00грн., у тому числі основний платіж в розмірі 142 806,00грн. та штрафні санкції в розмірі 71 403,00грн.;

- № , яким ТОВ «Черкаситехномаш» зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ в розмірі 607,00грн.

Підпунктом 14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України, визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п.138.2 ст.138 ПК України).

При цьому, відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3 ст.198 ПК України).

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України, визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із аналізу наведених положень ПК України вбачається, що підставою для формування податкового кредиту є наявність у платника податку покупця належно оформленої податкової накладної, яка видається платником податку, що поставляє товари (роботи, послуги), на підтвердження здійснення такої поставки.

Тобто, законодавець пов'язує виникнення у платника ПДВ права на включення сплачених ним сум податку до податкового кредиту із фактичним виконанням робіт (послуг) чи поставкою товарів, у ціні яких цей податок сплачений.

Таким чином, у платника податків виникає право на віднесення вартості придбаних товарів (робіт, послуг) до складу витрат з метою визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та право на податковий кредит за наявності одночасно двох умов, а саме: фактичного здійснення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) та їх підтвердження первинними документами бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-XIV (далі - Закон №996), визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

У відповідності до ст. 1 Закону №996, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Як встановлено судом першої інстанції, що відхилень у 2 кварталі 2011року щодо доходів не виявлено, проте за 2-3 квартал 2011р. відхилення складає 263 598,00грн. і полягає у тому, що ТОВ «Черкаситехномаш» у 3 кварталі 2011р. занизило «інші доходи» у рядку 03 декларації у вигляді безнадійної заборгованості у сумі 263 598,00грн. - на суму заборгованості перед суб'єктом господарювання - ТОВ «Ельбруспром», який припинено як юридичну особу, в зв'язку з її ліквідацією (тобто, за ТОВ «Черкаситехномаш» рахується кредиторська заборгованість на вищевказану суму).

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком, виходячи з наступного.

Порядок визнання доходів встановлено ст. 137 розділу III «Податок на прибуток підприємств» ПК України. Даною нормою прямо зазначено, з якого моменту (дати) визнається дохід суб'єкта господарювання. Разом з цим, зазначена стаття не визначає дату, з якої визнається дохід у разі наявності у суб'єкта господарювання саме кредиторської заборгованості. Проте п. 137.16 ст.137 ПК України, передбачено, що датою отримання інших доходів є дата їх виникнення згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, якщо інше не передбачено нормами цього розділу.

Згідно Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999р. за № 860/4153, встановлено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Таким чином, правильність відображення визнання доходу як у бухгалтерському, так і в податковому обліку платника податків може бути забезпечена у разі виконання наступних умов у їх сукупності: вірно визначена дата визнання доходу; вірно визначена сума визнаного доходу; забезпечене документальне підтвердження операції з визнання доходу.

Підпунктом 14.1.11 п.14.1 ст.14 ПК України, визначений вичерпний перелік ознак безнадійної заборгованості. До такої віднесено, зокрема: в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Тобто, відповідачем невірно визначено ознаку безнадійної заборгованості, згідно з абзацом «в» п.п.14.1.11 п.14.1 ст.14 ПК України, стосовно позивача, оскільки ця норма відноситься до тих суб'єктів господарювання, які оголошені банкрутами, а не до тих, які мали відносини з такими платниками податків, яких оголосили банкрутами. Отже, ознака безнадійної заборгованості, що визначена абзацом «в» п.п.14.1.11 п.14.1 ст.14 ПК України, відноситься до наявної дебіторської заборгованості суб'єкта господарювання, а не кредиторської.

Крім того, твердження представника відповідача щодо не підтвердження господарських взаємовідносин ТОВ «Черкаситехномаш» з ТОВ «Авалон-Трейд», в зв'язку з ненаданням позивачем до перевірки будь-яких документів, що підтверджують транспортування товарів від постачальника до замовника.

Порядок перевезення вантажів на території України, а також питання виписки товарно-транспортних накладних визначено наказом Міністерства транспорту України про затвердження «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» від 14.10.1997р. №363 (надалі-Правила).

У відповідності до абзацу 1 п.11.1 Правил, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Товарно-транспортні накладні призначені для обліку та шляху переміщення товарно-матеріальних цінностей, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Таким чином, вказані Правила не встановлюють порядку ведення податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту.

Тобто, товарно-транспортні накладні та подорожні листи, не є документами первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей, а лише слугують для обліку їх переміщення.

З огляду на вищевказане, суд наголошує, що за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товару та його використання у власній господарській діяльності, ненадання такого документа як товарно-транспортна накладна не може бути єдиною беззаперечною підставою для висновку про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей, оскільки, відповідною транспортною документацією підтверджується здійснення послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання (отримання) товару.

З урахуванням вищевказаних положень Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, первинні бухгалтерські документи по взаємовідносинам ТОВ «Черкаситехномаш» з контрагентом-постачальником (ТОВ «Авалон-Трейд»), копії яких були надані позивачем до перевірки, а також долучені до матеріалів справи (видаткові, податкові накладні, а також платіжні доручення), в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій між зазначеними підприємствами, а також дають змогу стверджувати, що вони відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки, містять в собі всі необхідні реквізити (назви підприємств від імені яких складений документ, назви документів та дати їх складання, зміст господарської операції та її вимірники, посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за складання первинних документів).

Крім цього, суд зазначає, що в даному випадку між товариствами малися договірні відносини предметом яких було придбання товарно-матеріальних цінностей, а не перевезення вантажу, тож відсутність товарно-транспортних накладних не може свідчити про фіктивність господарських взаємовідносин вказаних підприємств, оскільки останні не є документами первинного бухгалтерського обліку.

Також, представником позивача, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції надано додаткові докази, а саме копію журналу реєстрації довіреностей, які були виписані на службову особу ТОВ «Черкситехномаш» для отримання товарно-матеріальних цінностей.

Посилання податкового органу в акті перевірки позивача від 24.10.2013р. № 87/23-01-22-0112/05470561 на акт ДПІ у м. Черкасах від 23.11.2012р. № 1007/22-11/33456822 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Авалон-Трейд» щодо документального підтвердження господарських взаємовідносин з платниками податків-покупцями та платниками податків-постачальниками, їх реальності та повноти відображення в обліку за вересень 2011 року та червень 2012 року, на думку суду є безпідставним та необґрунтованим, оскільки чинним податковим законодавством не передбачено права податкового органу обґрунтовувати свої висновки а акті перевірки будь-якими іншими актами та довідками, складеними за результатами перевірок інших контрагентів, оскільки висновки податкового органу мають ґрунтуватися виключно на аналізі бухгалтерських та податкових документах підприємства, яке перевіряється.

Крім цього, ПК України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податків до бюджету то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи, тобто діє принцип персональної відповідальності.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи ДПІ у м. Черкасах про те, що позивач безпідставно відніс до податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 5000,00грн., внаслідок взаємовідносин ТОВ «Сервісметтрейд-2008» не ґрунтуються на дійсних обставинах справи, оскільки в період, який перевірявся, позивач мав відносини з ТОВ «Сервісметтрейд-2008» (по придбанню балки №12, № 20 та №30, згідно рах. №17 від 27.01.2009р.).

Відповідно до виписки з банківського рахунку ТОВ «Черкаситехномаш» № БВ-0000016 за 09.02.2009р. встановлено, що позивач перерахував своєму контрагенту 30 000,00грн. (з яких відшкодуванню у вигляді ПДВ підлягає 5 000,00грн.), в рахунок часткової оплати за вищевказаний товар.

В судовому засіданні, в суді апеляційної інстанції, представник позивача надав додаток № 5 розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, з яких вбачається, що ТОВ «Сервісметтрейд-2008» не поставило ТОВ «Черкаситехномаш» товар - балку №12, № 20 та №30, згідно рах. №17 від 27.01.2009р. та, як наслідок, не надало податкову накладну, в зв'язку з чим, позивачем правомірно не було включено ПДВ в сумі 5 000,00грн. до податкового кредиту за відповідний період, по взаємовідносинам з вказаним контрагентом, оскільки це було б порушенням п. 198.6 ст. 198 ПК України.

Стосовно посилання представника відповідача, що позивач в порушення вимог ПК України, завищив податковий кредит у серпні-жовтні 2012р. на підставі отриманих від свого контрагента - ТОВ «Хюндай Мотор Україна» податкових накладних, які були виписані не в момент виникнення податкових зобов'язань, то вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки з комплексного аналізу первинних бухгалтерських документів по взаємовідносинам ТОВ «Черкаситехномаш» та ТОВ «Хюндай Мотор Україна» (за перевірений період), які були долучені представником позивача до матеріалів справи, суд встановив, що позивачем було правомірно сформовано податковий кредит у відповідності до вимог ст.ст. 185, 198, 201 ПК України, внаслідок реальності здійснення господарських взаємовідносин з вищевказаним контрагентом та підтвердження їх належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до посилань податкового органу, на те, що ТОВ «Черкаситехномаш» не нараховано податкові зобов'язання з податку на додану вартість за грудень 2011 року в сумі 3 9995 грн., за виплату доходів на користь нерезидентів із джерелом походження з України, а саме, оплату фрахту «Mexnet Esme Dis Tis. Ve Ulus» ( Туреччина) за перевезення вантажів з Туреччини в Україну. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, а саме, розрахунку штрафних санкцій за заниження ТОВ «Черкаситехномаш» податкових зобов'язань з податку на додану вартість з урахуванням випадків нарахування податкових зобов'язань протягом попередніх 1095 днів (вересень 2011, липень 2012, серпень 2012, вересень 2012, жовтень 2012, грудень 2012, січень 2013) вказане податковим органом порушення, не включено у оскаржуване податкове повідомлення рішення № 1 від 12.11.2013 року, а тому оцінка цих правовідносин виходить за межі предмету даної справи.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30.10.2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.