Справа № 803/1207/14
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Справа № 876/7648/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Попка Я.С., Яворського І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2014 року за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 на користь Держави в особі Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів в дохід Державного бюджету на рахунки відкриті в управліннях Державної казначейської служби України, адміністративно-господарські санкції в сумі 6 290 грн. та пеню в сумі 120,96 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03.07.2014 р. позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржила ФОП ОСОБА_1 Апеляційну скаргу мотивує тим, що потреби у поданні звіту про вільні вакансії (форми №3-ПН) в першому півріччі 2013 року не було, оскільки в другому півріччі 2013 року планувалось провести скорочення штату. Крім того, 14.08.2013 р. ФОП ОСОБА_1 звернулась до Луцького міського центру зайнятості з приводу вакансій про прийняття на роботу 1 інваліда, однак особи з відповідним фахом під час цього заходу не зголошувалися. Крім того, відсутні докази винних дій, щодо невиконання вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», які могли привести до застосування фінансових санкцій. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, клопотання про розгляд справи за їх відсутності не подавали, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ФОП ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстроване у Волинському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів як роботодавець - юридична особа, що використовує найману працю, в якій за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.02.2014 р. ФОП ОСОБА_1 подала до Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2013 рік, за даними якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік у відповідача становила 10 осіб, з них кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», становить 1 особа. Відповідно до розрахунку вартості робочого місця, розміру сплати адміністративно-господарських санкцій і пені, які належать сплатити до Державного бюджету м.Луцька середньорічна заробітна плата штатного працівника у 2013 році склала 1 2580 грн., сума адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2013 році становить 6290 грн.

Відповідно до розрахунку вартості робочого місця, розміру сплати адміністративно-господарських санкцій і пені, які належить сплатити до Державного бюджету м. Луцька за 2013 рік, сума адміністративно-господарських санкцій визначена в розмірі 6 290 грн., а також нарахована пеня за прострочення сплати вказаних санкцій у розмірі 120,96 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підприємством не було фактично працевлаштовано інвалідів у кількості, визначеній згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», норматив робочих місць виконано не було.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 19 вказаного Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно ч.3 ст.18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

При цьому суб'єкти господарювання зобов'язані надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Порядок подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості встановлено Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»» від 31.01.2007 р. №70 (надалі - Порядок).

Відповідно до ч.3 п.2 Порядку, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Форма звітності та інструкції щодо їх заповнення були затверджені наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005р. №420, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 21.12.2005р. за №1534/11814, який діяв до 11.07.2013р.

Відповідно до загальних положень Інструкції щодо заповнення форми звітності №3-ПН «Звіт про наявність вакансій» підприємства, установи й організації, їх структурні підрозділи та філії незалежно від форми власності та господарювання повинні за наявності вакансій у повному обсязі подавати інформацію про наявність вільних робочих місць (вакансій) центрам зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків. При цьому, у графі 15 звіту наводяться дані про можливість працевлаштування на вільне робоче місце (вакантну посаду) інвалідів.

З 12.07.2013 р. набрав чинності наказ Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 р. №316 «Про затвердження форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядку її подання», згідно з вимогою пункту 2.1 якого, така звітність подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 даного Порядку визначено, що у звіті №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у пункті 3 вказується кількість вакансій, на які можуть бути працевлаштовані громадяни, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню та зазначаються категорії таких громадян, зокрема, інваліди.

Законодавець зобов'язує підприємства надавати державній службі зайнятості відповідну звітність щодо наявності вакантних місць, створених для працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями, для організації працевлаштування інвалідів. Звіт за формою 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» є актом інформування органів працевлаштування про створені робочі місця і водночас запитом про направлення на підприємство осіб з обмеженими фізичними можливостями для працевлаштування.

В матеріалах справи наявний лист-відповідь №4551/05-18 від 23.06.2014 р., на запит Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів №478/06-07 від 18.06.2014 р., з якого видно, що протягом 2013 року до Луцького міського центру зайнятості від ФОП ОСОБА_1 надійшов 1 звіт з інформацією про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів: від 14.08.2013 р. на посаду «завідувач господарства». На дану посаду особи, з числа інвалідів, які перебували на обліку в Луцькому центрі зайнятості не направлялись.

Отже, колегія суддів зазначає, що протягом періоду, коли посада для працевлаштування інваліда була вакантною, апелянтом не було вжито усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, своєчасно не надавало інформацію про наявне вакантне робоче місце територіальному органу центру зайнятості, а також - самостійно не сплатив адміністративно-господарські санкції у строки, встановлені Законом, і апелянт не надав суду доказів на підтвердження цих обставин, а відтак позовні вимоги - є обґрунтованими, документально підтвердженими та відповідають чинному законодавству, а позов підлягає задоволенню.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 6 410,96 грн. задоволені судом першої інстанції обґрунтовано.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2014 року по справі 803/1207/14 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : Я.С.Попко

І.О. Яворський