Справа № 2а/0270/5379/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"21" січня 2015 р. м. Київ К/800/16331/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Васильченко Н.В.,

розглянувши відповідно до частини 2 статті 222 КАС України в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ТОВ «ПЛП Вінниця» до Інспекції державного архітектурного контролю у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови, за касаційною скаргою ТОВ «ПЛП Вінниця» на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2012 року ТОВ «ПЛП Вінниця» звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції державного архітектурного контролю у Вінницькій області № 36 від 12.11.2012.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурного контролю у Вінницькій області № 36 від 12.11.2012.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ТОВ «ПЛП Вінниця», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 (далі - Закон № 3038-VI від 17.02.2011) та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 (далі - Порядок № 553 від 23.05.2011), на підставі наказу № 9070 - ПП від 22.10.2012 Інспекцією державного архітектурного контролю у Вінницькій області проведена позапланова перевірка дотримання ТОВ «ПЛП Вінниця» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва - торговий комплекс з мийкою автомобілів, розташованого по вулиці Ватутіна, б/н, у місті Вінниці.

За результатом проведення перевірки складено акт № 970ПП від 02.11.2012, у якому зафіксовано факт виконання позивачем на вказаному об'єкті будівельних робіт без реєстрації декларації про початок будівельних робіт, що є порушенням вимог статті 34 Закону України № 3038-VI від 17.02.2011.

Цього ж дня Інспекцією державного архітектурного контролю у Вінницькій області складено протокол про допущене позивачем правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис № 77, у якому з метою усунення виявлених порушень від позивача вимагалось провести об'єкт будівництва у відповідність до вимог Закону № 3038-VI від 17.02.2011, та повідомити відповідача про його виконання у строк до 11.01.2011.

Розглянувши матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, протокол № 970-ПП від 02.11.2012, акт перевірки № 970-ПП від 02.11.2012, відповідачем прийнято спірну у цій справі постанову № 36 від 12.11.2012, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 пункту 4 частини 3 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» № 208/94-ВР від 14.10.1994 (далі - Закон № 208/94-ВР від 14.10.1994) та накладено штраф у сумі 100620 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ПЛП Вінниця» не виконані вимоги щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт на вказаному об'єкті, як того вимагає пункт 1 частини 1 статті 34 Закону України № 3038-VI від 17.02.2011. Проте зазначено, що при складанні спірної постанови Інспекцією державного архітектурного контролю у Вінницькій області не дотримані приписи пунктів 17, 19 Порядку № 553 від 23.05.2011, оскільки під час розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності припис про усунення виявлених порушень не був предметом дослідження. До того ж докази на підтвердження направлення його позивачу відсутні. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач діяв поза межами наданих йому повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак про наявність підстав для скасування спірної постанови.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд посилався на те, що за результатом здійснення державного архітектурно-будівельного контролю Інспекцією державного архітектурного контролю у Вінницькій області згідно з вимогами Порядку № 533 від 23.05.2011 були складені акт перевірки, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис. Однак, враховуючи відмову ТОВ «ПЛП Вінниця» від отримання акта та припису, відповідач, керуючись вимогами пункту 21 вказаного Порядку, надіслав їх на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням. Крім того, відповідно до вимог Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 244 від 06.04.1995, за результатом проведеної відповідною інспекцією перевірки посадовою особою складається протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, який є підставою для розгляду у справі. Таким чином судом вказано про необґрунтованість позовних вимог з тих підстав, що приймаючи спірну постанову Інспекція державного архітектурного контролю у Вінницькій області діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними та такими, що не ґрунтуються на підставі повно і всебічно з'ясованих обставинах справи.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямованість на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, встановлює Закон № 3038-VI від 17.02.2011.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 34 вказаного Закону замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

У частинах 1,2 статті 36 цього ж Закону передбачено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлює Закон № 208/94-ВР від 14.10.1994, згідно з абзацом 4 пункту 4 частини 3 статті 2 суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за таке правопорушення як виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації на об'єктах III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

Розмір штрафу за таке правопорушення залежить від категорії складності об'єкта будівництва.

За змістом частин 1,2,3 статті 32 Закону України № 3038-VI від 17.02.2011 усі об'єкти будівництва за складністю архітектурно-будівельного рішення та/або інженерного обладнання поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності.

Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Однак, судами не досліджувалось питання про те, до якої саме категорії складності відноситься перевіряємий об'єкт будівництва - торговий комплекс з мийкою автомобілів, розташований по вулиці Ватутіна, б/н, у місті Вінниці. Відповідні висновки у судових рішеннях з цього приводу відсутні. З'ясування вказаного питання є необхідним для встановлення чи діяла Інспекція державного архітектурного контролю у Вінницькій області у вказаних правовідносинах на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як того вимагає частина 2 статті 19 Конституції України.

Згідно зі статтею 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У відповідності до вимог частини 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З врахуванням того, що у справі необхідно досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені у судових рішеннях, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про їх скасування та направлення справи до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду справи судам необхідно повно та всебічно з'ясувати всі обставини справи, вірно застосувати норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалити законні і обґрунтовані рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ТОВ «ПЛП Вінниця» задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року і постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: