Справа № 621/3254/14-а
Суддя: Вельможна І. В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№621/3254/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.01.2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Вельможної І.В.,

при секретарі - Зубенко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Зміївського районного суду Харківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ст. інспектора ДПС взводу №6 РДПС з обслуговування м. Харкова старшого лейтенанта міліції Почуєва Костянтина Юрійовича про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 14 листопада 2014 року звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС взводу №6 РДПС з обслуговування м. Харкова старшого лейтенанта міліції Почуєва К.Ю., в якому вказав, що 11 листопада 2014 року відносно нього була складена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №652309, відповідно до якої позивач 11 листопада 2014 року, об 09 годині 20 хвилин, в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області по вул. Курдяєва, 26 керував автомобілем Москвич АЗЛК, реєстраційний номер НОМЕР_1, який був переобладнаний для роботи на іншому типі пального, встановлено ГБО, без узгодження в органах ДАІ, чим порушив п. п. 31.3, 32.1 ПДР України, п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України та на нього було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню через те, що ніякого правопорушення він не допускав та при накладенні адміністративного стягнення у відповідача не було жодних доказів про вчинене позивачем правопорушення. Посилався на положення ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Будь-яких доказів в підтвердження вчинення ним правопорушення інспектором не надано. При складенні протоколу про адміністративне правопорушення не були залучені свідки, які б підтвердили обставини, викладені у ньому та в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності. Тому вважав, що постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправною та такою, що суперечить Закону. На підставі викладеного просив суд скасувати постанову серії ПС1 №652309 від 11 листопада 2011 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні вказав, що на задоволені позову наполягає, а дії інспектора не відповідають вимогам закону. Так, у визначений у постанові час, він дійсно керував і був зупинений відповідачем - інспектором Почуєвим К.Ю., який склав відносно протокол та постанову за ч. 1 ст. 121 КупАП. Газове обладнання на його автомобілі встановлено не було, він дійсно мав намір, при наявності коштів, встановити альтернативний тип пального на автомобіль у встановленому порядку, але оскільки не мав на це фінансової можливості вирішив спочатку по частинах купувати комплектуючі для встановлення ГБО. На час зупинку автомобіль працював на бензині, ГБО встановлено не було, в багажнику авто знаходився газовий балон, але він був не підключений, оскільки потрібно було купити інші комплектуючі. Інспектор не зважив на його пояснення, не залучив свідків не провів огляд авто для встановлення обставин.

Відповідач - інспектор ДПС взводу №6 РДПС з обслуговування м. Харкова старший лейтенант міліції Почуєв К.Ю., у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмових заперечень проти позову не надав.

У судовому засіданні від 16 грудня 2014 року відповідач Почуєв К.Ю. позову не визнав, зазначив про те, що 11 листопада 2014 року ним була складена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №652309, відповідно до якої позивач 11 листопада 2014 року, об 09 годині 20 хвилин, в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області по вул. Курдяєва, 26 керував автомобілем Москвич АЗЛК, реєстраційний номер НОМЕР_1, який був переобладнаний для роботи на іншому типі пального, встановлено ГБО. Такого висновку він дійшов після огляду вказаного автомобілю, при складанні постанови були виконані вимоги Закону, просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Пунктом другим частини першої статті 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАЇ, ОВС, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адміністративного стягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адміністративної відповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ПС1 №652309 від 11 листопада 2014 року посадовою особою - інспектором ДПС взводу №6 РДПС з обслуговування м. Харкова старшим лейтенантом міліції Почуєвим К.Ю.,було накладено на позивача ОСОБА_1 штраф у розмірі 340 грн. за порушення, передбачене ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: у постанові зазначається, що ОСОБА_1 11 листопада 2014 року, об 09 годині 20 хвилин, в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області по вул. Курдяєва, 26 керував автомобілем Москвич АЗЛК, реєстраційний номер НОМЕР_1, який був переобладнаний для роботи на іншому типі пального, встановлено ГБО, без узгодження в органах ДАІ , чим порушив п. п. 31.3, 32.1 ПДР України, п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України. ( а.с.7)

Згідно статті 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Проведення переобладнання автомобілів регламентується Порядком переобладнання транспортних засобів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №607 від 21.07.2010р.

Згідно норм Порядку переобладнання транспортних засобів для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива проводиться суб'єктом господарювання, який має свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на відповідний вид переобладнання.

Для встановлення на автомобіль ГБО не вимагається попередній огляд транспортного засобу у Державтоінспекції.

Як наслідок встановлення ГБО на автомобіль необхідно провести перереєстрацію транспортного засобу.

Як зазначено у п. 37 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998р. державна реєстрація (перереєстрація) переобладнаних транспортних засобів проводиться на підставі документів про відповідність їх вимогам безпеки дорожнього руху та документів, що підтверджують правомірність придбання встановлених кузовів (рам), які мають ідентифікаційні номери (у разі їх заміни).

Для транспортних засобів, переобладнаних для роботи на газових паливах документами про відповідність переобладнаних транспортних засобів вимогам безпеки дорожнього руху є акт технічної експертизи (крім переобладнаних автобусів) за формою згідно з додатком 5 Порядку або сертифікат відповідності, виданий випробувальною лабораторією (центром), що має атестат акредитації відповідної галузі та повноваження щодо проведення перевірки технічного стану транспортних засобів, органом з оцінки відповідності, що визнаний та призначений в установленому порядку проводити процедуру сертифікації транспортних засобів, чи підприємством, що має сертифікат відповідності державної системи сертифікації УкрСЕПРО з установлення відповідності конструкції переобладнаного транспортного засобу умовам (вимогам), викладеним у документі про погодження переобладнання.

Переобладнання транспортних засобів для роботи на газових паливах здійснюється виключно суб'єктами господарювання, які провадять господарську діяльність з переобладнання транспортних засобів та мають свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу на відповідний вид переобладнання. Ці суб'єкти можуть проводити перевірку відповідності таких засобів вимогам технічних умов і технічної документації підприємства - виробника газобалонного обладнання.

У відповідності до ст. 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідністю з ч. ч. 1, 3 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішенню справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З пояснень відповідача у повній мірі з'ясувати обставини справи, визначити наявність чи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд можливості не має, так відповідачем не надано доказів яким чином він дійшов висновку про переобладнання автомобілю, яким керував ОСОБА_1, не з'ясовано того факту чим мав позивач свідоцтво на відповідність конструкції транспортного засобу вимогам безпеки руху та акт виконаних робіт, на підставі яких проводиться перереєстрація автомобіля в органах ДАІ, враховуючи, що дані документи діють протягом одного року.

В свою чергу, допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, кожний окремо показали, що були очевидцями зупинки ОСОБА_1 інспектором Почуєвим К.Ю., вони рухались повз і вирішили зупинитись до вирішення питання, оскільки знали ОСОБА_5 і їм було цікаво чим завершиться спілкування з працівниками ДАІ. Під час зупинки ОСОБА_1 запросили в автомобіль ДАІ де спілкувались, через деякий час почали складати документи, при цього огляду автомобіля ОСОБА_1 проведено не було, свідки не залучались.

Свідок ОСОБА_6 зазначив, що є власником автомобіля Москвич АЗЛК, а ОСОБА_1 володіє ним на відповідній правовій підставі. ОСОБА_6 вказав, що періодично користується авто, останній раз керував ним у вересні 2014 року, автомобіль працював на бензині, ГБО встановлено не було. Не заперечував, що ОСОБА_1 висловлював намір встановити на транспортний засіб ГБО, за наявності коштів та просив його дозволу.

У суду не має підстав ставити під сумнів, відомості повідомлені свідками, дані про їх заінтересованість в результатах розгляду справи у суду відстуні.

Таким чином, доказів, які б дали змогу суду в повній мірі з'ясувати обставини справи, визначити наявність чи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, спростувати чи підтвердити пояснення позивача, відповідачем ОСОБА_7, надано не було.

До заперечень відповідача та посилань на не обґрунтованість позову ОСОБА_1, що мали місце у судовому засіданні від 16 грудня 2014 року, суд ставиться критично, оскільки, відсутні беззаперечні докази того, що ОСОБА_1, порушив п. п. 31.3, 32.1 ПДР України і всі сумніви щодо доведеності вини особи, належить тлумачити на її користь.

Наведене свідчить про те, що матеріалами справи жодним чином не підтверджено вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів правомірності своїх дій, спрямованих на притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 246, 251, 254, 256, 268, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 9, 70, 71, 72, 99-103, ч. 4 ст. 128, 158-163, 167, 1712 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ст. інспектора ДПС взводу №6 РДПС з обслуговування м. Харкова старшого лейтенанта міліції Почуєва Костянтина Юрійовичапро скасування постанови - задовольнити у повному обсязі.

Постанову, інспектора ДПС взводу №6 РДПС з обслуговування м. Харкова старшого лейтенанта міліції Почуєва Костянтина Юрійовича, серії ПС1 №652309 від 11 листопада 2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. - скасувати, як незаконну.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий