Справа № 826/18654/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Шостака О.О.,

суддів Горяйнова А.М., Мамчура Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксування технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від « 16» січня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.10.2013 року №/5275,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві у якому просив визнати протиправними податкове повідомлення-рішення від 25 жовтня 2013 року №/5275.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2014 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду від 16.01.2014 року та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2014 року - без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої інстанції посадовими особами відповідача було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання повноти та своєчасності сплати позивачем до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт від 19.09.2013 №1053/26-51-17-01/НОМЕР_1.

В акті зазначено, що при перевірці встановлено порушення позивачем ст. 36, пп. 49.18.4 п. 49.18. ст. 49, п. 176.1 ст. 176 ПК, що виникли у зв'язку з неподанням позивачем податкової декларації про майновий стан та доходи за 2012р., а також несплатою до бюджету ПДФО за результатами річного декларування, внаслідок чого занижено ПДФО на суму 458785,40 грн.

За наслідками перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 25.10.2013 №/5275, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з ПДФО на 458955,40 грн. (у т.ч.: основний платіж - 458785,40 грн., штраф - 170 грн.).

Не погоджуючись із вищевикладеними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Окружний адміністративний суду м. Києва прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п. 79.1 ст. 79 ПК документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Пунктом 79.2 ст. 79 ПК встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Цим же пунктом передбачено, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

В акті зазначено, що перевірка проведена згідно з наказом від 16.09.2013 №459-11 та пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК. Також в акті зазначено, що повідомлення про проведення документальної позапланової перевірки від 16.09.2013 №3294/Ж/26-51-17-01-16 та копія наказу від 16.09.2013 №459-11 направлено поштою на адресу: АДРЕСА_1.

Позивач заперечує даний факт, стверджуючи, що не одержувала жодних повідомлень про проведення перевірки чи рішень про її призначення.

Відповідач надав до суду копії наказу від 16.09.2013 №459-11 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача і письмового повідомлення про проведення перевірки 16.09.2013 №3294/Ж/26-51-17-01-16. Однак відповідач не надав доказів на підтвердження надіслання (вручення) вказаних документів позивачу, причин чого суду не повідомив.

Таким чином, вірними і не спростованими відповідачем є доводи позивача про порушення відповідачем вимог ст. 79 ПК та відсутність у нього визначних даною нормою підстав для початку і проведення документальної невиїзної перевірки позивача.

Отже, відсутність законних підстав для проведення документальної позапланової перевірки позивача, оформленої актом від 19.09.2013 №1053/26-51-17-01/НОМЕР_1, свідчить про неправомірність такої перевірки та її результатів, що є підставою для скасування прийнятого за результатами такої перевірки податкового повідомлення-рішення.

Окремою підставою для визнання протиправним і скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є необ'єктивність результатів перевірки та помилковість висновків відповідача про порушення позивачем 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК.

Підпунктом 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК визначено, що до загального річного оподаткованого доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу) у вигляді:

а) вартості використання житла, інших об'єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах;

б) вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств.

в) вартості послуг домашнього обслуговуючого персоналу, безоплатно отриманих платником податку, включаючи працю підпорядкованих осіб, а також осіб, що перебувають на військовій службі чи є заарештованими або ув'язненими.

г) суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов'язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом;

ґ) суми безповоротної фінансової допомоги (крім суми процентів умовно нарахованих на таку допомогу);

д) суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації;

е) вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку.

Як вірно встановлено перевіркою, позивачем отримано корпоративні права у вигляді 90% частки у статутному капіталі ТОВ "Лан Груп", що дорівнює 2700000 млн. грн. Даний факт відповідачем встановлено на підставі Протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Лан Груп" від 14.01.2012 №1/2012, заяви від 14.01.2012 про вихід гр. ОСОБА_3 зі складу учасників ТОВ "Лан Груп", заяви від 14.01.2012 про вихід гр. ОСОБА_4 зі складу ТОВ "Лан Груп", а також статуту ТОВ "Лан Груп".

Також в акті зазначено, що документів, підтверджуючих сплату позивачем грошових коштів у сумі 2700000 грн. на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до перевірки не надано, внаслідок чого відповідач дійшов висновку про безоплатне отримання позивачем додаткового блага у вигляді корпоративних прав.

Однак, даний висновок є нормативно-необґрунтованим, оскільки відповідачем не вказано конкретної норми пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК, на підставі якої даний дохід слід визначати як додаткове благо.

Крім того, даний висновок не відповідає фактичним обставинам справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано заперечення на акт перевірки (вх. від 08.10.2013), в яких зазначила, що корпоративні права були придбані на підставі договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Лан Груп" від 14.01.2012, укладених з ОСОБА_3 і ОСОБА_4, копії яких додавалися до заперечень та наявні у справі.

Вказані договори підтверджують факт оплатного придбання позивачем корпоративних прав ТОВ "Лан Груп" та спростовують твердження відповідача про безоплатне їх одержання, а також застосування пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК. У свою чергу, як вірно зазначає позивач, операцій з придбання корпоративних прав є операціями особливого виду, оподаткування яких здійснюється за правилами п. 170.2 ст. 170 ПК.

Так, пп. 170.2.1 п. 170.1 ст. 170 ПК визначено, що облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Відповідно до пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту.

Підпунктом 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПК передбачено включення до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку позитивного значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Натомість відповідач вищевказаних договорів купівлі-продажу не дослідив, належної оцінки їм не надав, правильність оподаткування операцій з інвестиційними активами не перевірив, позитивного значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами не встановив.

У даному випадку та обставина, що суд не вправі підміняти собою функції спеціально уповноваженого органу державної влади у сфері справляння податків і зборів, а також відсутність належного податкового контролю зі сторони відповідача, унеможливлює здійснення судом перевірки правильності ведення податкового обліку операцій з інвестиційними активами, оскільки вказані обставини залишені контролюючим органом поза увагою.

Отже, неповнота проведення відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки вплинула на необ'єктивність її результатів, які не відповідають фактичним обставинам справи та їх правовому регулюванню, у зв'язку з чим спірне грошове нарахування є необґрунтованим, що є підставою для визнання протиправним і скасування прийнятого за результатами такої перевірки податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам та прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від « 16» січня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві - відмовити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від « 16» січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС України та може бути оскаржена в двадцятиденний термін шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Шостак

Судді А.М. Горяйнов

Я.С. Мамчур

.

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Горяйнов А.М.

Мамчур Я.С