Справа № 2а-4676/11
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Справа № 876/5543/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Яворського І.О.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Стасишин О.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2012 року по справі № 2а-4676/11 за позовом ОСОБА_4 до Чернилявської сільської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення сільської ради та скасування державного акту про право власності на землю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просив визнати недійсним рішення Чернилявської сільської ради Яворівського району Львівської області від 30.07.2008 року №200 про надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки загальною площею 0,2869 га для ведення особистого селянського господарства та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку Серії ЯЗ №229685.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2012 року позов задоволено: визнано недійсним рішення Чернилявської сільської ради Яворівського району Львівської області від 30.07.2008 року №200 про надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки загальною площею 0,2869 га для ведення особистого селянського господарства; скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯЗ №229685 площею 0,2869 га для ведення особистого селянського господарства у с. Чернилява Яворівського району Львівської області, виданого 26 червня 2009 року на імя ОСОБА_3.

ОСОБА_3 постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної cкарги вказує, що суд першої інстанції своїм рішенням незаконно позбавив її права власності на земельну ділянку, якою вона тривалий час користувалася і протягом перебування якої у її власності ніяких претензій до неї заявлено не було.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги, а представник відповідача підтримала їх.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Чернилявської сільської ради Яворівського району Львівської області від 30.07.2008 року №200 про надання ОСОБА_3 надано у власність земельну ділянку загальною площею 0,2869 га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯЗ №229685 ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 0,2869 га для ведення особистого селянського господарства у с. Чернилява Яворівського району Львівської області.

Суд першої інстанції вирішуючи спір по суті, прийшов до висновку, що він повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Однак, колегія суддів не погоджується з цим виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів зауважує, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року N 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Вище зазначені положення процесуального закону судом першої інстанції залишені поза увагою. Позивач в позовній заяві просить визнати недійсним рішення Чернилявської сільської ради Яворівського району Львівської області від 30.07.2008 року №200 про надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки загальною площею 0,2869 га для ведення особистого селянського господарства та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку Серії ЯЗ №229685.

Окрім того, на спірну земельну ділянку видано державний акт на право приватної власності на землю і їх зареєстровано. За таких обставин, у суду першої інстанції не було правових підстав розглядати даний спір в порядку адміністративного судочинства, а такий слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Згідно з позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв'язку з неналежністю розгляду справи в порядку адміністративного судочинства на підставі п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 160, 193, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, 206, 254 КАС України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2012 року по справі № 2а-4676/11 - скасувати і провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Т.В. Онишкевич

І.О. Яворський