Справа № 821/4851/14
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/4851/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтович І.І.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Стойчева М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №83 від 10.12.2014 року «Про проведення фактичної перевірки позивача. Також, просить визнати незаконними та протиправними дії працівників відповідача при проведенні перевірки позивача 11.12.2014 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що 11.12.2014 року шість невідомих осіб, які представилися як працівники Державної фіскальної служби у Херсонській області, проте відмовились пред'являти службові посвідчення, зайшли до приміщення, де позивач здійснює свою господарську діяльність та почали кричати про те, що в приміщенні здійснюється правопорушення - незаконний продаж алкоголю. Згодом, одна жінка надала для огляду направлення №5 від 10.12.2014 року на проведення фактичної перевірки з 10.12.2014 року по 19.12.2014 року. Згідно вказаного направлення склад перевіряючи: ГДРІ відділу контролю ОСОБА_4 та ГДРІ відділу контролю ОСОБА_5 На прохання пред'явити посвідчення, лише одна жінка надала для ознайомлення таке посвідчення: ГДРІ РП та МС - ІІІ рангу ОСОБА_4 Інша особа, виходячи з направлення, ОСОБА_5 зазначила, що своє службове посвідчення залишила в кабінеті та вийшла з приміщення. Тобто, лише один інспектор мав документи, які посвідчили особу та службове становище працівника фіскальної служби. Між тим, направлення №5 від 10.12.2014 року не містить посилання, як того вимагає стаття 81 Податкового кодексу України, на реквізити наказу про проведення відповідної перевірки. Окрім того, вказане направлення містить порушення щодо його оформлення, оскільки відповідно до Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірки платників податків, затвердженого наказом Державної податкової служби України №948 від 31.10.2012 року, для проведення документальної планової та позапланової виїзну або фактичної перевірки платника податків формується направлення на перевірку в одному примірнику окремо на кожному посадову (службову) особу), що буде проводити перевірку. Повідомлення №5 від 10.12.2014 року оформлене на двох працівників фіскальної служби. Між тим, акт складено самостійно лише ОСОБА_4 без другого інспектора, зазначеного в акті. Також, зазначив, що перевіряючи було відмовлено надати акт для ознайомлення та повідомлено, що вказаний акт позивач отримає поштою. Крім цього, зазначила, що неможливо ідентифікувати, виходячи з наказу, що стало підставою для проведення фактичної перевірки. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що дії із складання та проведення перевірки не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов'язків. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач 31.01.2002 року зареєстрована Виконавчим комітетом Херсонської міської ради як фізична особа - підприємець.

Також, судом встановлено, що 10.12.2014 року начальником Головного управління ДФС у Херсонській області керуючись ст..75, п.п. 80.2.3, п.п. 80.2.5, п.80.2 ст.80 та ст. 81 Податкового кодексу України виданий наказ №83 «Про проведення фактичної перевірки».

Підпунктом 1.1 п.1 даного наказу визначено забезпечити проведення фактичної перевірки суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_3 щодо дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

У направленні №5 від 10.12.2014 року на проведення фактичної перевірки терміном з 10.12.2014 року по 19.12.2014 року зазначено склад перевіряючих у кількості двох посадових осіб ГУ ДФС у Херсонській області

Посадовими особами ГУ ДФС на підставі направлення на проведення фактичної перевірки від 10.12.2014 року №5 та наказу №83 від 01.12.2014 року здійснено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3, за результатами якої складено акт про результати фактичної перевірки від 11.12.2014 року №4/21/НОМЕР_1.

З вищенаведеного акта вбачається, що в порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» реалізуються алкогольні напої без наявної ліцензії. Також, встановлено продаж алкогольних напоїв за цінами нижчими від мінімальних роздрібних цін.

Позивачу до початку проведення перевірки було вручено копію наказу про проведення перевірки та направлення на проведення перевірки (розписка міститься в матеріалах справи), а також було допущено посадових осіб ГУ ДФС до проведення перевірки, за наслідками якої було складено наведений вище акт фактичної перевірки.

Від підписання та отримання акта про результати фактичної перевірки від 11.12.2014 року №4/21/НОМЕР_1 позивач відмовився, про що посадовими особами ГУ ДФС в Херсонській області складено акти від 11.12.2014 року.

Не погоджуючись із наказом на проведення фактичної перевірки та діями по проведенню такої перевірки позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Обов'язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначені Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Порядок проведення фактичних перевірок визначено статтею 80 ПК України.

Так, пунктом 80.1. статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2. статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (п.п.80.2.5.).

Згідно п.80.5 ст.80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Судом встановлено, що фактична перевірка господарської діяльності позивача проведена для здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, однією з яких є контроль за додержанням законодавства у цій сфері, тобто у відповідності приписів підпункту 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України.

Перевірка суб'єкта господарювання здійснювалася на підставі наказу про проведення фактичної перевірки від 10.12.2014 №83 та направлень на проведення перевірки від 10.12.2014 №5

Як уже зазначалось вище позивачу до початку проведення перевірки було вручено копію наказу про проведення перевірки та направлення на проведення перевірки (розписка міститься в матеріалах справи), а також було допущено посадових осіб ГУ ДФС до проведення перевірки, за наслідками якої було складено наведений вище акт фактичної перевірки.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що акт за результатами проведеної перевірки позивач отримав поштою, а не одразу після його складання, тому був позбавлений права внести свої зауваження та заперечення, тобто здійснити дії щодо захисту законних прав та інтересів.

Проте, в матеріалах адміністративної справи містяться акти від 11.12.2014 року про відмову позивача у підписанні та отриманні акта про результати фактичної перевірки від 11.12.2014 року №4/21/НОМЕР_1

Отже, перевірка проводилася в присутності позивача, що надавало можливість внести свої заперечення щодо проведення даної перевірки.

Суд зазначає, що платник податків, який вважає порушенним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Таким чином, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

За таких обставин, процедурні порушення, допущені контролюючим органом при призначенні та/або проведенні перевірки не можуть бути обставиною, яка звільняє платника податків від відповідальності за невиконання його податкового обов'язку.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що наказ про призначення перевірки за своєю правовою природою є актом тимчасової дії, фактично, дія наказу вимірюється певним проміжком часу, та вичерпується на момент виконання такого наказу - тобто на час безпосереднього проведення призначеної перевірки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 січня 2015 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8