Справа № 2а-4648/10
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2015 р. м. Київ К/800/61552/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року,

у с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області (УПСЗН) про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити заборгованість по щорічній допомозі на оздоровлення за 2007-2009 рік.

Зазначав, що є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії, тому за правилами статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Закон № 796-XІІ) має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Посилаючись на те, що всупереч згаданому Закону виплата допомоги за 2007-2009 роки здійснена без застосування кратності до встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а в твердій сумі (100 грн), просив зобов'язати УПСЗН перерахувати розмір спірної допомоги за цей період у відповідності до Закону № 796-XІІ та виплатити заборгованість.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 10 вересня 2010 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, а у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є ліквідатором аварії на ЧАЕС ІІ категорії та отримує щорічну допомогу на оздоровлення в УПСЗН.

Також встановлено, що виплата спірної допомоги проведена: за 2007 рік - 22 серпня 2007 року, за 2008 рік - 18 вересня 2008 року, за 2009 рік - 16 лютого 2010 року у розмірі 100 грн, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Постанова № 562).

Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з того, що закони мають вищу юридичну силу в порівнянні з підзаконними нормативно-правовими актами Уряду.

Відмовивши в задоволенні позову, апеляційний суд послався на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з висновками апеляційного суду погоджується частково.

Зокрема, апеляційний суд правильно зазначив, що позивач пропустив строк звернення до суду в частині вимог про перерахунок допомоги за 2007 та 2008 роки.

При цьому, апеляційний суд неправильно застосував норми процесуального закону щодо наслідків такого пропуску.

Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Пунктом дев'ятим частини першої статті 155 цього ж Кодексу передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, вимоги позову щодо перерахунку допомоги за 2007 та 2008 роки підлягають залишенню без розгляду.

Водночас, висновок апеляційного суду щодо пропуску позивачем строку звернення до суду в частині вимог про перерахунок допомоги за 2009 рік є помилковим.

Відповідно до частини першої та другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивач звернувся до суду 6 серпня 2010 року, а допомогу за 2009 рік він отримав 16 лютого 2010 року, строк звернення до суду він не пропустив.

Надаючи юридичної кваліфікації висновкам суду першої інстанції в цій частині вимог, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 48 № 796-XІІ Закону щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі п'ять мінімальних заробітних плат.

Зазначена редакція статті на час виникнення спірних відносин була чинною, оскільки зміни, внесені до неї підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008.

В той же час, фактична виплата допомоги здійснена в розмірі меншому, ніж встановлений цією статтею.

Колегія суддів зазначає, що будь-які законодавчі перешкоди для застосування положень закону № 796-ХІІ у період виплати допомоги за 2009 рік були відсутні.

Тому правильним вбачається висновок суду першої інстанції про незаконність застосування відповідачем постанови Кабінету Міністрів України, яка не відповідає вимогам Закону № 796-ХІІ, та про задоволення позову в частині вимог про перерахунок допомоги за 2009 рік.

Відповідно до частини першої статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року скасувати.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 10 вересня 2010 року в частині задоволених вимог про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 рік скасувати, а такі вимоги залишити без розгляду.

В решті - рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов