Справа № 826/20022/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23 січня 2015 року 08:05 № 826/20022/14

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Саніна Б.В., при секретарі судового засідання Дмитрієвій В.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КВК-Електро"
до 1. Київської міської митниці ДФС 2. Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «КВК-Електро» (надалі-позивач/ТОВ «КВК-Електро») з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС (надалі-відповідач-1/Митниця), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (надалі-відповідач-2/ГУ ДКС України у м. Києві), в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії Київської міської митниці ДФС щодо ненадання до ГУ ДКС України у м. Києві висновку щодо повернення ТОВ «КВК-Електро», надміру сплачених митних платежів у розмірі 1 497 (одна тисяча чотириста дев'яноста сім) грн. 25 коп. при митному оформлені товару відповідно до рішення про коригування митної вартості товару №100270000/2013/400116/1 від 15.08.2013 р.

2. Зобов'язати Київську міську митницю ДФС підготувати висновок та подати його ГУ ДКС України у м. Києві про повернення ТОВ «КВК-Електро» надміру сплачених митних платежів.

3. Стягнути на користь ТОВ «КВК-Електро» з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві надміру сплачені митні платежі у розмірі 1 497 (одна тисяча чотириста дев'яноста сім) грн. 25 коп.

4. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2014 р. провадження у справі було відкрито та призначено до судового розгляду.

В судове засідання з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити їх з підстав викладених в адміністративному позові, зокрема зазначає про порушення відповідачами положень Податкового кодексу України (надалі - ПК України), Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України №618 від 20.07.2007 р. (далі - Порядок №618), а саме не повернення надміру сплачених митних платежів за скасованим рішенням про коригування митної вартості товарів №100270000/2013/400116/1 від 15.08.2013 р.

В судове засідання з'явився представник відповідача-1, який проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, просить суд в їх задоволенні відмовити з підстав викладених в письмових запереченнях, зокрема зазначає, про відсутність у останнього правових підстав для повернення позивачу надмірно сплачених коштів.

В судове засідання відповідач-2 не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, заяв щодо перенесення розгляду справи або слухання справи за його відсутності до суду не подавав, про причини неявки суду не повідомляв.

Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи відсутність в судовому засіданні відповідача-2 та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою митного оформлення товару ТОВ «КВК-Електро» було подано Київській регіональній митниці Міндоходів митну декларацію №100270000/2013/227490 від 13.08.2013 р.

При цьому, митна вартість товару була визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами розгляду наданих декларантом до митного оформлення відомостей, Київською регіональною митницею Міндоходів було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №100270000/2013/400116/1 від 15.08.2013 р., відповідно до якого митна вартість товару була скоригована у бік її збільшення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва №826/16722/13-а від 15.01.2014 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 р. скасовано рішення Київської регіональної митниці Міндоходів №100270000/2013/400116/1 від 15.08.2013 р.

Враховуючи вищевикладене, 21.11.2014 р. ТОВ «КВК-Електро» звернулося до відповідача-1 із заявою щодо повернення надмірно сплачених коштів, на підставі скасованого судом вищезазначеного рішення про коригування митної вартості товарів, в якій зокрема просило повернути кошти на розрахунковий рахунок позивача.

Листом №121/6/26-70-25-04 від 05.12.2014 р. відповідачем-1 було повідомлено про відсутність у останнього правових підстав для повернення надмірно сплачених коштів позивачу.

Вважаючи бездіяльність відповідачів щодо неповернення надмірно сплачених коштів позивачу протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси, ТОВ «КВК-Електро» звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постановою Кабінету Міністрів №1093 від 16.11.2005р. «Про переведення митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення, на розрахунково-касове обслуговування через органи Державного казначейства» встановлено, що митні та інші платежі, які вносяться до/або під час митного оформлення, переводяться на розрахунково-касове обслуговування через органи Державного казначейства.

Відповідно до п.3.4 Порядку розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України, Державної митної служби України №25/44 від 24.01.2006 р. передбачено, що повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, що зараховані на депозитні рахунки митних органів 3734, здійснюється відповідно до Порядку №618. ГУДК України у м. Києві на підставі платіжних доручень митних органів забезпечує перерахування коштів на: банківські рахунки платників, відкриті в банках; банківські рахунки 2603, відкриті митним органам у відповідних відокремлених підрозділах уповноваженого банку за місцезнаходженням митного органу для виплати коштів платникам готівкою, якщо такі кошти вносилися готівкою.

Підзаконним нормативно-правовим актом, який визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у ст.264, ч.4 ст.284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України є Порядок №618.

В п.1 р.3 Порядку №618 зафіксовано, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів: для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку; для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на банківський рахунок 2603; для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою, - на банківський рахунок 2603; для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.

До заяви додаються: аркуші з позначенням «3/8» комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абз.3 - 8 цього пункту.

При цьому, п.2 та п.3 р.3 Порядку №618 визначено, що заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

В п.4 р.3 Порядку №618 зафіксовано, що для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України №611/147 від 20.07.2007 р., керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

В п.6 р.3 Порядку №618 передбачено, що керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України. Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Пунктом 7 р.3 Порядку №618 визначено, що висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

В той же час, в п.11 р.3 Порядку №618 передбачено, що за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем було подано до митного органу заяву про повернення надмірно сплачених коштів в межах встановлених строків та за встановленою формою.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути уваги, що зауважень щодо строку, переліку документів та заявленої суми до повернення, відповідачем-1 у листі №121/6/26-70-25-04 від 05.12.2014 р. не зазначено, в той же час відповідачем-1 за результатами розгляду письмової заяви позивача не було вжито дій, визначених Порядком №618, зокрема: проведення перевірки, встановлення факту відсутності надмірної сплати податку, встановлення факту оформлення заяви не за встановленими порядком і формою.

Крім того, суд критично ставиться до позиції відповідача-1, на рахунок того, що повернення коштів позивачу не було предметом справи №826/16722/13-а, внаслідок чого у останнього відсутні підстави для такого повернення, з огляду на те що визнання протиправним та скасування судом рішення про корегування митної вартості товарів, є автоматичною підставою для повернення надмірно сплачених коштів за таким протиправним рішенням.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, про необґрунтованість відмови відповідача-1 у поверненні надмірно сплачених коштів позивачу.

Відповідно п.3 роз.1 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (надалі - Порядок №787) повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами ДКС України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення готівковими коштами за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Відповідно до п.5 роз.1 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Таким чином, виходячи з положень вище наведених норм, суд приходить до висновку, що відповідач-2 має змогу повернути надмірно сплачені суми лише у разі звернення Митниці з відповідним поданням, в порядку передбаченому законом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач-1 до ГУ ДКС України з поданням не звертався, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету через відповідача-2 надміру сплачених коштів.

Більше того, суд вважає за необхідне звернути увагу на зміст Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, від так завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з Державного бюджету на користь ТОВ «КВК-Електро» сум надмірно сплачених митних платежів на підставі скасованого судом рішення відповідача-1 про коригування митної вартості товарів №100270000/2013/400116/1 від 15.08.2013 р. є формою втручання в дискреційні повноваження відповідачів, та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Водночас, відповідно до ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін, тому належним способом захисту, порушених прав позивача суд вважає, зобов'язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача від 21.11.2014 р. та вчинити всі необхідні дії передбачені Порядком №618 для повернення позивачу надмірно сплачених коштів, зокрема підготувати висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно зарахованих до бюджету митних платежів та подати такий висновок до ГУ Державної казначейської служби України в м. Києві.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ч.1, ч.4, ч.5 та ч.6 ст.72 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача. Крім того, Відповідно до ст. 94 КАС України, судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу частково.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КВК-Електро» до Київської міської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Київської міської митниці ДФС щодо не підготовки висновку про повернення сум надмірно сплачених митних платежів у розмірі 1 497 (одна тисяча чотириста дев'яноста сім) грн. 25 коп. Товариству з обмеженою відповідальністю «КВК-Електро» сплачених на підставі скасованого судом рішення про коригування митної вартості №100270000/2013/400116/1 від 15.08.2013 р. з Державного бюджету України та неподання такого висновку для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

3. Зобов'язати Київську міську митницю ДФС повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КВК-Електро» щодо повернення з бюджету надмірно сплачених коштів від 21.11.2014 р. та вчинити всі необхідні дії для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «КВК-Електро» надмірно сплачених коштів, передбачені Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України №618 від 20.07.2007 р.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КВК-Електро» понесені судові витрати в розмірі 91 (дев'яносто одна) грн. 30 коп. із видатків Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.185 - ст.187 КАС України відповідно.

Суддя Б.В. Санін