Справа № 808/9300/14
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року Справа № 808/9300/14 ДО/808/1273/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сіпаки А.В.

при секретарі Горбовій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції

про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов адміністративний позов від Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - позивач) до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.11.2014 по виконавчому провадженню № 44153235 згідно ЄДРВП по виконанню вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-910-25У від 22.05.2014, виданої Мангуською ОДПІ, про стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 1267,95 грн. з ОСОБА_1 на користь держави;

- скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.11.2014 по виконавчому провадженню №44153235 згідно ЄДРВП;

- зобов'язати відповідача відновити виконавче провадження №44153235 згідно ЄДРВП по виконанню вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-910-25У від 22.05.2014, виданої Мангуською ОДПІ, про стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 1267,95 грн. з ОСОБА_1 на користь держави у встановлений законодавством строк, та вжити всіх заходів, спрямованих на реальне виконання виконавчого документу.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.11.2014 на його адресу надійшла постанова ВП №44153235 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.11.2014, винесена старшим державним виконавцем ВДВС Шевченко Н.О., що винесена на підставі п. 4 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" й обґрунтована тим, що 01.10.2014 Мангуською ОДПІ була отримана вимога від 30.09.2014 №4484 про забезпечення явки представника стягувача для виходу за місцем мешкання боржників з метою перевірки їх майнового стану, починаючи з 08.10.2014 й кожну наступну середу та п'ятницю, проте представник ОДПІ не з'явився до ВДВС, незважаючи на попередження про повернення виконавчих документів. 17.10.2014 та 22.10.2014 представник ОДПІ з'являвся до кабінету ВДВС для здійснення спільного виходу, проте останній було зачинено, враховуючи цей факт, представники позивача більше не з'являлись до ВДВС. Позивач зазначив, що чинним законодавством не передбачена обов'язкова участь стягувача при проведенні виконавчих дій й участь представника ОДПІ при виході до боржників з метою перевірки їх майнового стану ніяким чином не вплинула б на хід цих дій.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, клопотань та заяв від відповідача на адресу суду не надходило, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечує із підстав, викладених у письмових запереченнях.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ч. 1 ст.41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що Мангуською ОДПІ щодо ОСОБА_1 22.05.2014 було винесено Вимогу №Ф-910-25 У про сплату боргу (недоїмки) на суму 1267,95 грн.

Судом встановлено, що 01.10.2014 Мангуською ОДПІ було отримано вимогу №4484 від 30.09.2014, в якій зазначено, що на виконанні у ВДВС Першотравневого РУЮ знаходяться виконавчі провадження за заявами Мангуської ОДПІ. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право вилучати майно боржника, передавати таке майно на зберігання в установленому законодавством порядку.

У вказаній вимозі зазначено, що ВДВС вимагає забезпечити представника Мангуської ОДПІ для виходу до боржників, з метою перевірки їх майнового стану, за місцем мешкання, починаючи з 08.10.2014 та кожну наступну середу й п'ятницю. У разі перешкоджання провадженню виконавчих дій, а саме не виконання цієї вимоги, виконавчі документи будуть повернуті стягувачеві на підставі п. 4 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження".

ОДПІ надала відповідь ВДВС на вказану вимогу листом №6937/08/05-40-1-013 від 07.10.2014, в якому зазначено, що у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників Мангуська ОДПІ має можливість забезпечити присутність свого представника лише один раз на тиждень (середа чи п'ятниця).

26.11.2014, керуючись п.4 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", старшим державним виконавцем ВДВС Шевченко Н.О. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №44153235, в якій зазначено, що 01.10.2014 Мангуською ОДПІ була отримана вимога №4484 від 30.09.2014 про забезпечення представника стягувача для виходу за місцем мешкання боржників, з метою перевірки їх майнового стану, починаючи з 08.10.2014 й кожну наступну середу та п'ятницю, проте представник Мангуської ОДПІ не з'явився, незважаючи на попередження про повернення йому виконавчих документів.

Вищезазначена постанова була отримана Мангуською ОДПІ 28.11.2014, про що свідчить вхідний штамп канцелярії ОДПІ.

Вважаючи такі дії Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції протиправними, не погоджуючись з вказаною постановою Мангуська ОДПІ звернулась до суду з їх оскарженням.

Відповідно до розпорядження голови Вищого адміністративного суду України №193 від 02.09.2014 "Про забезпечення розгляду адміністративних справ, підсудних адміністративним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції" установлено, що розгляд адміністративних справ, підсудних Донецькому окружному адміністративному суду здійснюється Запорізьким окружним адміністративним судом.

Керуючись вказаним розпорядженням позивач звернувся з позовом до Запорізького окружного адміністративного суду.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.11.2014 по виконавчому провадженню №44153235, та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.11.2014 по виконавчому провадженню №44153235 згідно ЄДРВП - суд зазначає наступне.

Примусове виконання рішень в Україні відповідно до Законів України "Про державну виконавчу службу" № 202/98-ВР від 24 березня 1998 року (надалі - Закон України №202/98-ВР) та "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (надалі - Закон України №606-XIV) покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до Закону України №202/98-ВР примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підрозділу примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", "сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред'явлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа.

Сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами".

Відповідно до ч. 5 вищевказаної статті, "сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи".

Згідно з п. 4 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Аналізуючи вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що прямим обов'язком відділу державної виконавчої служби є вжиття передбачених законодавством заходів примусового виконання рішень, неупереджене, своєчасне і в повному обсязі вчинення виконавчих дії. Крім того, виходячи зі змісту ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", стягувач в виконавчому провадженні наділений лише правами, єдиним його обов'язком є повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування або місцезнаходження. Отже, залучення стягувача до процесу виконання виконавчого документу, та його неявка для виходу за місцем мешкання боржника не може бути підставою для повернення йому виконавчого документу.

Також, в п.4 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", на який посилається відповідач в оскаржуваній постанові, не зазначено, що неявка стягувача для виходу за місцем мешкання боржника є перешкоджанням проведенню виконавчих дій. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОДПІ надала відповідь ВДВС на їх вимогу, проте ВДВС ніяк не відреагувало на дану відповідь. Також представник ОДПІ двічі з'являвся для здійснення спільного виходу за місцем проживання боржника, але двері кабінету ВДВС було зачинено.

Суд звертає увагу на те, що дії відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення аналізуються судом на предмет їх правомірності та відповідності вимогам чинного законодавства України станом на момент вчинення цих дій та обсягу доказів та інших фактичних обставин, які існували на цей момент.

З огляду на все вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.11.2014 по виконавчому провадженню №44153235 діяв без додержання вимог законодавства, тому такі дії є необґрунтованими та протиправними, отже перший пункт позовних вимог підлягає задоволенню.

Стосовно другого пункту позовних вимог, а саме скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.11.2014 по виконавчому провадженню №44153235 - суд вважає, що вона також підлягає задоволенню, оскільки є похідною від першого пункту позовних вимог.

Щодо третього пункту позовних вимог, а саме зобов'язання відповідача відновити виконавче провадження №44153235 згідно ЄДРВП по виконанню вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-910-25У від 04.03.2014, виданої Мангуською ОДПІ, про стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 1267,95 грн. з ОСОБА_1 на користь держави у встановлений законодавством строк, та вжити всіх заходів, спрямованих на реальне виконання виконавчого документу суд вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки така функція є закріпленою законом за відповідачем, тобто є його виключною компетенцією, а відтак суд не наділений повноваженнями своїм рішенням замінювати орган, до виключної компетенції якого відноситься ця функція.

Тому, суд дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що Відділ державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції при прийнятті постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.11.2014 по виконавчому провадженню №44153235 - діяв всупереч вимог законодавства, тому такі дії є необґрунтованими та протиправними, отже Постанова Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції від 26.11.2014 по виконавчому провадженню №44153235 про повернення виконавчого документа стягувачеві підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163, 186 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.11.2014 по виконанню вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-910-25У від 22.05.2014, виданої Мангуською ОДПІ, про стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 1267,95 грн. з ОСОБА_1 на користь держави.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.11.2014 по виконавчому провадженню №44153235 згідно ЄДРВП.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака