Справа № 810/5680/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5680/14 Головуючий у 1-й інстанції: Басай О.В. Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого суддів при секретарі Хрімлі О.Г., Ганечко О.М., Літвіної Н.М., Архіповій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго» до Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Публічне акціонерне товариство «Укргідроенерго» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності заступника начальника відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Кучера А.В. щодо відмови у зупиненні виконавчого провадження № 32468422; зобов'язання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Кучера А.В. вчинити дії, а саме: зупинити виконавче провадження № 32468422 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-2062/10/1070, виданого 20 квітня 2012 року Київським окружним адміністративним судом, про стягнення з ПАТ «Укргідроенерго» на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарських санкцій у сумі 2 172 671,60 грн. та пені у сумі 151 869,40 грн., на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Кучера А.В. від 11 травня 2012 року відкрито виконавче провадження № 32468422 щодо стягнення з позивача на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарських санкцій у сумі 2 172 671,60 грн. та пені у сумі 151 869,40 грн.

02 вересня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зупинення виконавчого провадження № 32468422 з підстав, передбачених п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з випискою з реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», вих. № 117/176 від 25 вересня 2014 року, виданою станом на 25 вересня 2014 року, вбачається, що наказом Мінпаливенерго України № 568 від 10 листопада 2005 року позивача внесено до Реєстру.

Листом № 12527 від 23 вересня 2014 року відповідач повідомив позивача про те, що згідно з рішенням Конституційного суду України у справі № 1-26/2012 від 13 грудня 2012 року щодо офіційного тлумачення положень п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», а тому, зупинити виконавче провадження є неможливим.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

За змістом ч. 1 ст. 39 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1 - 17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а з підстави, передбаченої пунктом 18 частини першої статті 37 цього Закону, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Ст. 2 Закону «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» передбачено, що дія цього Закону поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

За приписами п. 1.3 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що учасники розрахунків - підприємства паливно-енергетичного комплексу, суб'єкти господарської діяльності, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, державні цільові фонди, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного матеріального резерву, правонаступники ліквідованих фондів, що були передбачені законодавством, розпорядник цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в паливно-енергетичному комплексі, які мають дебіторську або кредиторську заборгованість та здійснюють заходи щодо її погашення на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 1.6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, реєстр підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості (далі - Реєстр) - автоматизована комп'ютерна база даних, яка ведеться оптовим постачальником електричної енергії та призначена для накопичення, систематизації і зберігання відомостей про підприємства паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості, а також для видачі відповідних документів, які підтверджують участь підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості, визначеної цим Законом, і забезпечення інформацією користувачів Реєстру.

Згідно з абз. 6 п. 3.7 ст. 3 вказаного Закону, на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України.

Згідно з п. 1.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», заборгованість - підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату сума коштів, яка: 1) підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена; 2) є податковим боргом та підлягає сплаті, але не сплачена, до бюджетів усіх рівнів та державних цільових фондів, у тому числі ліквідованих; 3) підлягає сплаті, але не сплачена, до цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в паливно-енергетичному комплексі; 4) передбачена видатками бюджетів усіх рівнів, але не отримана суб'єктами господарської діяльності, у тому числі за пільгами та субсидіями, для сплати за спожиті енергоносії; 5) підлягає сплаті і виникла внаслідок відсутності у Державному бюджеті України минулих років видаткових статей або передбачення видатковими статтями часткового фінансування видатків для розрахунків за енергоносії, у тому числі за пільгами та субсидіями (трансфертами), спожиті підприємствами, організаціями, закладами та установами, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів; 6) є заборгованістю казенних підприємств, у тому числі тих, які були казенними станом на 1 січня 2011 року, за зобов'язаннями з оплати електричної енергії у розмірі станом на 1 липня 2011 року, що є непогашеними на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань врегулювання заборгованості за електричну енергію».

Отже, колегія суддів зазначає, що наведеною законодавчою нормою встановлено вичерпний перелік сум коштів, що підпадають під визначення заборгованості при застосуванні Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-26/2012 від 13 грудня 2012 року, в аспекті конституційного звернення положення пункту 15 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини першої статті 41, частини п'ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23 червня 2005 року № 2711-IV з наступними змінами треба розуміти так, що:

- обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»;

- внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

З матеріалів справи вбачається, що борг позивача виник внаслідок стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

За змістом ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

З огляду на вищевикладене, дія Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» поширюється на паливно-енергетичні підприємства та суб'єкти господарської діяльності, перераховані в п. 1.3 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону, щодо заборгованості, яка виникла внаслідок несплати або неповних розрахунків за енергоносії, а на правовідносини, що виникли між позивачем та Київським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, не поширюється.

Заборгованість, що стягується в примусовому порядку, не відноситься до боргу у сфері енергопостачання (енергоспоживання) чи за несплату електроенергії або до податку, а є адміністративно-господарськими санкціями за невиконання нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», що до встановленого п. 1.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» переліку заборгованості не належить.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України у справі № К/9991/28366/12 від 27 березня 2014 року,

Відтак, виконавче провадження № 32468422 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-2062/10/1070, виданого 20 квітня 2012 року Київським окружним адміністративним судом, про стягнення з ПАТ «Укргідроенерго» на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарських санкцій у сумі 2 172 671,60 грн. та пені у сумі 151 869,40 грн., на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», зупиненню не підлягало.

При цьому, безпідставними є посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що наявність факту включення підприємства до реєстру підприємств ПЕК достатньо для виникнення у державного виконавця обов'язку зупинити виконавче провадження, незважаючи на вид заборгованості, оскільки п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обов'язок зупинення виконавчого провадження не тільки у зв'язку з фактом внесення підприємства до Реєстру, а ще й щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України у справі К/9991/74725/12 від 14 лютого 2013 року.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго» до Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем надано достатньо доказів необґрунтованості позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності заступника начальника відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Кучера А.В. щодо відмови у зупиненні виконавчого провадження № 32468422; зобов'язання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Кучера А.В. вчинити дії, а саме: зупинити виконавче провадження № 32468422 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-2062/10/1070, виданого 20 квітня 2012 року Київським окружним адміністративним судом, про стягнення з ПАТ «Укргідроенерго» на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарських санкцій у сумі 2 172 671,60 грн. та пені у сумі 151 869,40 грн., на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується наведеними законодавчими нормами та наявними матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Водночас, позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами у справі факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо відмови у зупиненні виконавчого провадження № 32468422 та наявності підстав для зобов'язання відповідача зупинити виконавче провадження № 32468422 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-2062/10/1070, виданого 20 квітня 2012 року Київським окружним адміністративним судом, про стягнення з ПАТ «Укргідроенерго» на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарських санкцій у сумі 2 172 671,60 грн. та пені у сумі 151 869,40 грн., на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго» до Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії є необґрунтованими та не засновані на нормах права.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго» залишити без задоволення, постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року - без змін.

Повний текст ухвали виготовлений 30 січня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.