Справа № 199/8609/14 (2а/199/222/14)
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" січня 2015 р.справа № 199/8609/14 (2а/199/222/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Мельника В.В. Нагорної Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення

Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську

ради

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду

міста Дніпропетровська

від 13.11.2014р.

у справі № 199/8609/14(2а/199/222/14)

за позовом ОСОБА_2,

до відповідача Управління праці та соціального захисту населення

Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську

ради,

про стягнення заборгованості по щорічній допомозі на оздоровлення,-

встановив: подано позов до Управління праці і соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради про

визнання протиправними дій Управління праці і соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради по нарахуванню та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення згідно статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2013, 2014 роки;

зобов'язання Управління праці і соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради зробити перерахунок та виплатити (доплатити) позивачу щорічну допомогу на оздоровлення згідно статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2013, 2014 роки.

Суд позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дій Управління праці і соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради.

Зобов'язав Управління праці і соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2014 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлених на момент виплат з урахуванням з урахуванням виплаченої суми.

В іншій частині позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що Позивач відноситься до соціальної категорії - "особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи", має право на пільги та компенсації встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі Управління праці і соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, Відповідач, вказує на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову суду скасувати. У позові відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що виплати позивачу здійснені у розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесені оскарженої постанови, виходить з наступного.

Стосовно фактичних обставин справи спір між сторонами відсутній.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у відповідача як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії є інвалідом ІІ групи, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення.

Відповідачем щорічна допомога на оздоровлення за 2014 рік позивачу була виплачена у розмірі 120 грн. як інваліду 2 групи з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.05 № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про протиправність таких дій відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, що діяла на час виплати позивачам одноразової допомоги у 2014 році щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідам 2 групи, виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.05 № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення є неправомірним, оскільки означена постанова суперечить положенням Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Станом на момент виплати позивачем щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" обмежень стосовно застосування ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не встановлено.

Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, при нарахуванні позивачам одноразової допомоги на оздоровлення у 2014 року відповідач повинен був користуватись ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відсутність грошових коштів на виплату допомоги на оздоровлення в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на отримання цієї допомоги. Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не обмежує таке право наявністю фінансування.

Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, що кореспондується з положеннями ст.95 Конституції України.

01.01.2014 набрав чинності Закон України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", яким і визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин між позивачем та відповідачем не встановлювалось інших умов для реалізації положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ніж ті, які визначені останнім.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що застосування відповідачем у 2014 року положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може бути віднесено до реалізації права Кабінету Міністрів України на встановлення розмірів соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на Бюджетний кодекс України суд не приймає, оскільки даний Кодекс не регулює питання розмірів одноразової допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська № 199/8609/14(2а/199/222/14) від 13.11.2014р. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Л.М. Нагорна