Справа № П/811/3742/14
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року Справа № П/811/3742/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трелакс-пак"

до відповідача - Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Трелакс-пак" (далі - позивач) з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20 червня 2014 року.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що за результатами документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Трелакс-пак", податковим органом неправомірно зроблено висновок про безтоварність господарських операцій позивача з його контрагентами, а відтак - протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Відповідач до суду подав заперечення на позовну заяву, у яких позов не визнав у повному обсязі. Такі заперечення мотивовано тим, що плановою перевіркою Товариства з обмеженою відповідальністю "Трелакс-пак" по взаємовідносинах з рядом контрагентів виявлено укладення позивачем угод без мети настання реальних наслідків та, як наслідок, безпідставне включення до складу податкового кредиту сум ПДВ. Вважаючи угоди, укладені позивачем із його контрагентами безтоварними, відповідач наполягає на правомірності оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення та заперечує проти позову (а.с.207-208).

За клопотаннями представників сторін розгляд та вирішення справи судом було здійснено у порядку письмового провадження (а.с.225-226).

Розглянувши у письмовому провадженні подані представниками сторін документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трелакс-пак" зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 24 липня 2001 року, з того часу перебуває на обліку у податковому органі як платник податків.

З 12 по 30 травня 2014 року посадовими особами Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції була проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Трелакс-пак" з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, також дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2012 року по 31 грудня 2013 року та перевірка з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 06 червня 2014 року №124/11-23-22-06/31562659, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем: пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України № 2755-ІV від 02.12.2010 року в частині заниження сум податку на додану вартість на загальну суму 207 262,00 грн. (за липень 2012 року - 128 886,00 грн., за серпень 2012 року - 17409,00 грн., за вересень 2012 року - 24300,00 грн., за червень 2013 року - 36 667,00 грн.) (а.с.10-59).

На підставі висновків вказаного Акта перевірки податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення від 20 червня 2014 року №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 310893,00 грн. (за основним платежем - 207262,00 грн., за штрафними (фінансовими санкціями - 103631,00 грн.) (а.с.8).

Як вбачається матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення-рішення базується на висновках акту перевірки про завищення позивачем податкового кредиту в результаті безпідставного формування такого кредиту за господарськими операціями з контрагентами ПП "Артсіті", ПП "Інтеко-Трейд", які, на думку податкового органу, не мали реального характеру.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Податкового кодексу України (підпункт 14.1.181. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: 1) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; 2) придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 Положення "Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 168/704 від 05.06.1995 року, первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійсненні господарської операції і складання первинного документа.

З аналізу наведених правових норм у їх системному зв'язку, суд дійшов висновку, що необхідною умовою правомірності формування податкового кредиту є фактичне здійснення господарської операції платником податків.

У свою чергу, фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими податковими накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне дослідити правомірність формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях з ПП "Артсіті", ПП "Інтеко-Трейд" у розрізі фактичного здійснення відповідних господарських операцій.

Основними видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Трелакс-пак" за КВЕД є, зокрема, виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари (17.21), друкування іншої продукції (12.12), та інші.

Щодо взаємовідносин позивача з ПП"Інтеко-Трейд" судом встановлено наступне.

18 березня 2013 року між ТОВ "Трелакс-пак" (покупець) та ПП "Інтеко-Трейд" (постачальник) було укладено договір поставки (купівлі-продажу) №27 сировини та матеріалів для виробництва харчової упаковки (а.с.83-84).

На виконання умов даного договору у квітні 2013 року позивачем проведено попередню оплату за товар в сумі 220 000,00 грн. (із них ПДВ - 36 666,67 грн.), що підтверджено платіжним дорученням (а.с.88-89), та податковими накладними від 02 квітня 2013 року №7; від 18 квітня 2013 року №55 (а.с.86-87).

При цьому, на виконання договірних зобов'язань за вказаним договором ПП "Інтеко-Трейд" у липні 2013 року виконало поставку товару, а саме: плівку ОПП металеву та плівку ОПП біло-перлинну, що посвідчується видатковою накладною від 10 липня 2013 року №1028 (а.с.85).

Щодо взаємовідносин позивача з ПП "Артсіті" судом встановлено наступне.

19 квітня 2011 року між ТОВ "Трелакс-пак" (покупець) та ПП "Артсіті" (постачальник) було укладено договір поставки (купівлі-продажу) №11, за змістом якого продавець зобов'язується передати у власність покупця товар, а саме, сировину та матеріали для виробництва харчової упаковки; покупець у свою чергу, зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах визначених даним договором (а.с.90-91).

На виконання договірних зобов'язань за вказаним договором ПП "Артсіті" у липні, вересні 2012 року виконало поставку товару.

Факт поставки за вищезазначеним договором підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними від 02 липня 2012 року №2, від 10 вересня 2012 року №23, від 09 липня 2012 року №48,49,50, від 17 вересня 2012 року №54, від 10 липня 2012 року №60, 61, від 11 липня 2012 року №68, 69, від 12 липня 2012 року №81,від 16 липня 2012 року №99, від 28 вересня 2012 року №141, 142, від 30 липня 2012 року №204, від 23 липня 2012 року №226, 229 (а.с.109-125), видатковими накладними (а.с.92-108) на загальну суму 1 023 570,60 грн. (із них ПДВ - 170 595,10 грн.).

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідним платіжними дорученнями (а.с.126-137).

Принагідно суд зазначає, що законодавчі норми не ставлять в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість. При цьому умовами вищевказаних договорів поставки передбачене постачання товару за власний рахунок продавця до місцезнаходження ТОВ "Трелакс-пак".

Тому, за наявності у ТОВ "Трелакс-пак" передбачених Податковим кодексом України та Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" належно оформлених первинних документів, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, відсутність товарно-транспортних накладних суд не розглядає як доказ безтоварності господарських операції позивача.

Позивач надав суду докази на підтвердження використання придбаної у зазначених контрагентів сировини для виробництва упаковок на замовлення ряду суб'єктів господарювання (а.с.138-187).

Системний аналіз вищезазначених правових норм, дослідження наявних в матеріалах справи договорів, податкових та видаткових накладних, свідчать про те, що документи, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, відповідають критеріям первинного документу, а відтак - дії позивача щодо формування податкового кредиту є правомірними. Подані позивачем банківські документи, за якими здійснювалася оплата товарів та послуг, є достовірними доказами виконання контрагентами позивача зобов'язань, обумовлених договорами.

Даючи правову оцінку наведеним доказам, суд вважає, що ними підтверджується реальний характер господарських операцій ТОВ "Трелакс-пак" та ПП "Артсіті", ПП "Інтеко-Трейд", а відтак - і правомірність формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що при перевірці позивача податковим органом не було взято до уваги первинні бухгалтерські документи ТОВ "Трелакс-пак", а висновки про безтоварність господарських операцій позивача зумовлені відомостями про недостовірність даних, відображених його контрагентами - ПП "Артсіті", ПП "Інтеко-Трейд" у податковій звітності. Такі висновки податкового органу суперечать загальноправовим принципам. При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Встановлений судом факт правомірності формування податкового кредиту дає підстави для висновку про протиправне застосування до позивача і штрафних санкцій на суму 103631,00 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України податковим повідомленням-рішенням №.

За приписами частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Водночас, відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак, у дані справі відповідач не довів правомірності свого рішень.

Викладене вище дає підстави вважати, що позивачеві було протиправно донараховано податкові зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем і за штрафними санкціями, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та для скасування оскаржуваного повідомлення-рішення.

Згідно частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем документально підтверджена сплата судового збору, що підлягає сплаті при поданні адміністративного позову майнового характеру, в розмірі 487,20 грн (а.с.188), а тому зазначена сума підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області № від 20 червня 2014 року, яким ТОВ "Трелакс-пак" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 310893,00 грн. (за основним платежем - 207262,00 грн., за штрафними (фінансовими санкціями - 103631,00 грн.).

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю "Трелакс-пак" судовий збір у розмірі 487,20 грн (чотириста вісімдесят сім гривень, двадцять копійок) з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.В. Кравчук