Справа № 2а-5135/10/2570
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року м. Київ К/9991/15685/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у м.Чернігові

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.10.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2011

у справі №2а-5135/10/2570

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м.Чернігові

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.10.2010, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2011, позов задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення: №/0 від 02.07.2010 на суму 5068,00 грн. (4827,00 грн. за основним платежем та 241,00 грн. за штрафними санкціями); №/1 від 27.07.2010 на суму 5086,00 грн.(4827,00 грн. за основним платежем та 241,00 грн. за штрафними санкціями); №/2 від 29.09.2010 на суму 5068,00 грн. (4827,00 грн. за основним платежем та 241,00 грн. за штрафними санкціями).

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові, з підстав невірного застосування норм матеріального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено позапланову документальну невиїзну (камеральну) перевірку податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2010 року, за результатами якої складено акт від 21.06.2010 №152/17-419/НОМЕР_1.

За висновками акта перевірки, позивачем порушено вимоги: пп.7.4.1 п.7.4, п.7.5.1 п.7.5 та пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого відбулося завищення податкового кредиту за квітень 2010 року на 4827,00 грн.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення №/0 від 02.07.2010, яким визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 5068,00 грн., з яких: 4827,00 грн. - основний платіж та 241,00 грн. - штрафні санкції .

За наслідками адміністративного узгодження скарги позивача залишені без задоволення, прийнято податкове повідомлення-рішення №/1 від 27.07.2010 та податкове повідомлення-рішення №/2 від 29.09.2010.

Підставою для задоволення позовних вимог, стали висновки судів попередніх інстанцій, з якими погоджується суд касаційної інстанції, що податкові накладні, на підставі яких позивачем нарахований податковий кредит з податку на додану вартість в квітні 2010 року, складені контрагентом у листопаді 2008 та червні, серпні 2009 року. Позивач, отримавши податкові накладні від своїх контрагентів у квітні 2010 року включив суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту поточного звітного періоду, тобто за датою отримання податкових накладних.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 цього Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків, або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до положень підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна є підставою для нарахування податкового кредиту.

При цьому підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 цього Закону визначено, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат зі сплати податку, не підтверджених податковими накладними.

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг). Отримання такої скарги є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки такого постачальника та з'ясування достовірності й повноти нарахування ним зобов'язань з цього податку за такою цивільно-правовою операцією.

Аналіз вищенаведеної норми дає підстави для висновку, що подання заяви зі скаргою на постачальника є виключним правом, а не обов'язком покупця.

Оскільки, постачальники, що надали позивачу податкові накладні із запізненням, не відмовляли у їх наданні та не порушували порядок виписки та заповнення даних накладних , підстав для звернення зі скаргами на своїх контрагентів у позивача не було.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування чи порушення норм матеріального та процесуального права.

У випадку, коли право платника на податковий кредит підтверджується податковими накладними, отриманими після закінчення податкових періодів, в яких фактично відбулись господарські операції, суми ПДВ, вказані у таких податкових накладних, можуть бути включені до складу податкового кредиту в податковому періоді, в якому такі податкові накладні отримані.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суди першої та апеляційної інстанції, повно та правильно встановивши обставини справи, дали їм належну оцінку з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування судових рішень, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Чернігові відхилити, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.10.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун