Справа № 826/16908/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 лютого 2015 року письмове провадження № 826/16908/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом Повного товариства «Ломбард «Алдан» Бертольд і компанія

до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама»

про визнання протиправними дій

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування вимоги № 146297/К в триденний термін демонтувати рекламні засоби власними силами, складену 13.10.2014 року ОСОБА_1, інспектором відділу контролю та обліку рекламних засобів Комунального підприємства «Київреклама» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації»).

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач грубо порушив вимоги чинного законодавства, що регулюють відносини про розміщення реклами, оскільки він вимагає демонтувати вивіску, яка містить інформацією про вид діяльності особи (ломбард), про знак для товарів і послуг, що належать цій особі, що розміщена на зовнішній поверхні будинку на першому поверсі, де знаходиться надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, розміщену без втручання у несучі конструкції, яка не відтворює зображення дорожніх знаків, не розміщена на об'єкті незавершеного будівництва та площа поверхні якої не перевищує 3 кв. метри, в акті обстеження також не зафіксовано наявності жодних спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкцій - рекламоносіїв.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмові заперечення проти позову у яких позов не визнав, та зазначив, що посадові особи Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскаржувана вимога прийнята відповідачем правомірно, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст.128 КАС України, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» здійснено обстеження території Святошинського району м. Києва за адресою: вул. Симиренка, 5, за результатами чого було складено акт від 13 жовтня 2014 року № 146297/К.

Під час обстеження було виявлено порушення ПТ «Ломбард «АЛДАН» Бертольд і компанія Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2003 № 2067 (із змінами і доповненнями), Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 (із змінами і доповненнями), Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 (із змінами і доповненнями). Концепції розвитку зовнішньо) реклами в місті Києві, затвердженої рішенням Київської міської ради від 26.01.2012 №20/7357 та/або Порядку розміщення інформаційній вивісок у місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15.04.2011 № 565, а саме: розміщення спеціальної(-их) тимчасової(-их)/стаціонарної(-их) конструкцій) типу(-ів), що мало прояв у відсутності дозволу на розміщену вивіски на фасаді будинку та банер панно на фасаді будинку.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено Вимогу від 13 жовтня 2014 року № 146297/К, якою позивача зобов'язано в триденний термін демонтувати рекламні засоби власними силами, про що повідомити Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» до 20 жовтня 2014 року.

Позивач не погодившись із винесеною вимогою звернувся з адміністративним позовом до суду.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади рекламної діяльності в Україні, а також відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, регулюються Законом України «Про рекламу» від 03.07.1996 року № 270/96-ВР (далі ЗУ «Про рекламу»).

Згідно ст.1 Закону України "Про рекламу" реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до ч.7 ст. 8 Закону розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Згідно ч.6 ст.9 Закону вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно п.2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.03 р. №2067: спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та не наземні (повітряні), плоскі та об'ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами;

вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Відповідно до п. 2 Порядку розміщення інформаційних вивісок у місті Києві, затвердженого Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 15.04.2011 року № 565 (далі - Порядок № 565), який регулює правовідносини між виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) та фізичними і юридичними (незалежно від форми власності, підпорядкованості та сфери діяльності) особами, що виникають у процесі розміщення інформаційних вивісок на території м. Києва, визначається порядок оформлення паспортів на їх розміщення, вимоги до проектування інформаційних вивісок, визначення та погодження місць розміщення інформаційних вивісок, розміщення (встановлення, монтаж, нанесення), експлуатації та демонтажу, а також порядок контролю за дотриманням вимог цього Порядку.

Згідно із п. 3 Порядку № 565 інформаційна вивіска - конструктивний елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення (крім випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів до придбання товару або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтерес щодо такого товару, загальною площею до 2,0 кв. метрів. У разі, коли площа інформаційної вивіски перевищує 2,0 кв. метри, вона вважається зовнішньою рекламою та потребує отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами відповідно до окремого порядку, що затверджується розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

З наданих доказів фотофіксації судом встановлено, що позивачем за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 5 для здійснення своєї діяльності використовувалася вивіска «ЛОМБАРД», загальною площею, як вказує сам позивач 2,38 кв.м., що перевищує встановлений законом розмір, та дві таблички з інформацією (банер, панно на фасаді будинку) щодо послуг, які пропонуються позивачем.

З акту обстеження відповідача від 13.10.2014 року вбачається, що на вивісці та банері, пано містяться написи: «Ломбард» «Знижки».

Статтею 1 ЗУ «Про рекламу» надані визначення таких термінів, як:

знижка - тимчасове зменшення ціни товару, яке надається покупцям (споживачам);

реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару;

товар - будь-який предмет господарського обігу, в тому числі продукція, роботи, послуги, цінні папери, об'єкти права інтелектуальної власності.

Повне товариство «Ломбард «Алдан» Бертольд і компанія є юридичною особою, основним видом діяльності якого згідно матеріалів справи та інформації з інформаційно-ресурсного центру - Пошук в ЄДР є « 64.92 Інші види кредитування».

Статтею 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 р. N 2664-III надані визнання таких термінів, як:

фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг;

фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими вважаються такі послуги: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Аналізуючи вищезазначені норми, суд дійшов висновку, що кредитування споживчими кредитами, в розумінні ЗУ «Про рекламу» є товаром.

Кредитування споживчими кредитами відбувається за певними умовами з боку фінансової установи. Позивач отримує плату за користування кредитом. Тобто, вартість послуги є фактично сума отриманих відсотків за користування кредитом. А згідно рекламної інформації відповідач пропонує споживачам надати кредит на спеціальних умовах - зі знижками, що фактично є зменшення вартості послуги.

Статтею 1 ЗУ «Про рекламу» надані визначення таких термінів, як:

зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг;

заходи рекламного характеру - заходи з розповсюдження реклами, які передбачають безоплатне розповсюдження зразків товарів, що рекламуються, та/або їх обмін споживачам однієї кількості чи одного виду товарів, що рекламуються, на інший.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 270/96-ВР, розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою ст. 24 Закону № 270/96-ВР, передбачено, що реклама послуг (банківських, страхових, інвестиційних тощо), пов'язаних із залученням коштів населення, або осіб, які їх надають, дозволяється лише за наявності спеціального дозволу, ліцензії, що підтверджує право на здійснення такого виду діяльності. Така реклама повинна містити номер дозволу, ліцензії, дату їх видачі та найменування органу, який видав цей дозвіл, ліцензію.

Це положення не застосовується у випадках, коли дається тільки реклама знака для товарів і послуг, назви особи (без реклами послуг).

Під час розгляду справи позивачем не надано доказів наявності у нього відповідних знаків для товарів та послуг, зареєстрованих відповідно до вимог чинного законодавства України, як і доказів отримання відповідного дозволу на право розміщення рекламних засобів. .

Відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами, регулюються Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (надалі - Типові правила № 2067).

Відповідно до п. 24 Типових правил № 2067 виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу.

Пунктом п'ятим Типових правил № 2067 передбачено, що для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган).

Згідно з п. 5.12. Положення про Головне управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головне управління з питань реклами відповідно до покладених на нього завдань здійснює в межах своєї компетенції контроль за дотриманням встановленого нормативними актами порядку експлуатації та утримання підприємствами, установами, організаціями, незалежно від форм власності, рекламних засобів та інформаційних вивісок та вимагає від юридичних та фізичних осіб усунення виявлених порушень.

Приписами Порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 року № 37/6253 (надалі - Порядок № 37/6253) встановлено, що КП «Київреклама» - комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковане Головному управлінню з питань реклами та уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) виконувати функції з укладення договорів, нарахування та отримання плати за право тимчасового користування місцями (для розміщення рекламних засобів), які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва (далі - комунальна власність територіальної громади міста Києва), здійснювати контроль за надходженням плати за договорами, організовувати або здійснювати власними силами та засобами демонтаж самовільно встановлених рекламних засобів, надавати платні послуги та виконувати інші повноваження, передбачені цим Порядком та Статутом підприємства.

Відповідно до п. 3.1.2. Порядку № 37/6253, КП «Київреклама» за дорученням робочого органу здійснює в межах своїх повноважень перевірку за дотриманням вимог цього Порядку, огляд та обстеження рекламних засобів (надалі - РЗ) на предмет відповідності їх місця розташування та типу схемі розміщення рекламоносіїв, що входить до складу відповідного паспорта вулиці, затвердженого в установленому порядку, вимагає усунення виявлених порушень та організовує або проводить власними силами демонтаж РЗ відповідно до цього Порядку.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що вивіска, банер, панно (вказані в акті від 13 жовтня 2014 року № 146297/К) є об'єктом зовнішньої реклами, а тому відповідачем правомірно прийнято вимогу від 13 жовтня 2014 року № 146297/к, у зв'язку із чим у суду відсутні підстави для її скасування.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 69-71, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного Повного товариства «Ломбард «АЛДАН» Бертольд і компанія відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій