Справа № 2а-8457/2011
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 р. Справа № 2а-8457/2011

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

Суд першої інстанції своєю постановою від 09 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнив.

Визнав дії Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва щодо нарахування та виплати ОСОБА_4 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, у неповному розмірі - неправомірними.

Зобов'язав Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_4 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії - в розмірі 30 % мінімальних пенсій за віком, відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та раніше здійснених виплат, за період з 01.12.2010 року по 01.06.2011 року.

Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС та відноситься до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтею 51 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Внесені до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зміни відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними згідно рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на отримання додаткової пенсії, як особа, віднесена до категорії 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 30% мінімальної пенсії.

Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта на те, що вказані правовідносини регулюються постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008р., у зв'язку з чим розміри пенсії встановлюються саме у визначених цією постановою сумах, оскільки виходячи з засад пріоритетності законів над підзаконними нормативно-правовими актами, застосуванню підлягає нормативно-правовий акт, який має вищу юридичну силу, яким в даному випадку є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При обчисленні пенсії та додаткової пенсії згідно положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за основу береться розмір мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до1,2, 3, 4 категорій та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначається щорічно в Законі України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Положення статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною першою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва, - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк