Справа № 462/2790/14-а
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

29 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 462/2790/14-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Куриленко О.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді -Яковлева Ю.В.
судді -Вербицької Н.В.
судді -Жука С.І.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради, треті особи Управління Держземагенства у місті Одесі Одеської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправними рішень та скасування державного акта,

встановила:

Позивач ОСОБА_4 28.04.2014 року звернулась до Залізничного районного суду м.Львова з адміністративним позовом, в якому згідно уточнень від 10.11.2014 року просила: визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської ради № 2931-v від 10.07.2008 року «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одеса» в частині п. 118 про надання ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1. Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської ради від 13.07.2010 року № 6024 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність гр. ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0, 0583 га, за адресою м. Одеса, АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Також позивач просила визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 583 га ОСОБА_5, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану на АДРЕСА_1, серії ЯП № 379177 від 09.08.2011 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 00277.

Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що рішення Одеської міської ради від 13.07.2010 року № 6024 в частині передачі одному із співвласників будинку ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 у власність земельної ділянки та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 0583 га були винесені та отримані з порушенням вимог земельного законодавства, що на думку позивача дає підстави для скасування вищевказаного рішення та визнання державного акту недійсним. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова (Боровкова Д.О.) від 13 травня 2014 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року, справу було передано на розгляд Київського районного суду м. Одеси на підставі п. 3 ч. 1 ст. 22 КАС України.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 13.10.2014 року справу було прийнято до провадження суду та призначено судове засідання.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача ОМР у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, надав до суду письмові заперечення, в яких просив у задоволені позову відмовити (т. 1, а.с. 22-24).

Представники третіх осіб у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність і недоведеність, а також відсутність порушення прав позивача.

Представник третьої особи - Управління Держземагенства у місті Одесі Одеської області у судовому засіданні вирішення справи залишив на розсуд суду.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до Одеської міської ради, треті особи Управління Держземагенства у місті Одесі Одеської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправними рішень та скасування державного акта було відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що ОСОБА_5 на підставі договору дарування № 1-3784 від 16.10.1995 року, посвідченого Дев'ятою Одеською державною нотаріальною конторою, на праві приватної спільної часткової власності належить 17/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1

Іншим співвласникам, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, на підставі договору дарування № 722 від 12.10.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, на праві приватної спільної часткової власності належали кожній по 33/100 частин вищевказаного житлового будинку.

20 вересня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 було посвідчено договір про поділ нерухомого майна в натурі та припинення спільної часткової власності (т. 1 , а.с. 39-40).

Згідно умов вказаного договору ОСОБА_11, діюча від імені ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 домовились про проведення поділу в натурі будинку АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 2.1 Договору: ОСОБА_8 набуває право власності у житловому будинку літ. «А»: 1-6/11, 8 кв.м. веранда, 1-4/17, 5 кв.м. житлова, житловою площею 17, 5 кв.м., загальною площею 29, 3 кв.м.; ОСОБА_4 набуває право власності у житловому будинку літ. «А»: 1-5/8, 5 кв.м.- кухня, 1-2/14, 7 кв.м. житлова, сарай «Г», гараж «В», теплиця «Г», житловою площею 14 , 7 кв.м., загальною площею 23, 2 кв.м.; ОСОБА_5 набуває право власності у житловому будинку літ. «А»: 1-1/6, 1 кв.м. коридор, 1-3/9, 5 кв.м. житлова, гараж «Ж», вбиральня «Д», душ «Е», житловою площею 9,5 кв.м., загальною площею 15, 6 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2004 року Управлінням архітектури та містобудування було надано висновок про можливість передачі в приватну власність земельної ділянки, з якого вбачається, що на підставі Земельного кодексу України, можлива передача в приватну власність гр. ОСОБА_5 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (т. 1, а.с. 52).

Надана Одеським міським управлінням Одеського регіонального філіалу «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету України по земельним ресурсам» технічна документація по інвентаризації земельної ділянки гр. ОСОБА_5 по АДРЕСА_1, погоджена при умов погодження границь земельної ділянки з співвласниками житлового будинку (т. 1, а.с. 151-159).

06 лютого 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 було посвідчено заяву, згідно якої ОСОБА_13 - батько позивача, діючий від імені ОСОБА_8 та від імені ОСОБА_4, засвідчив про те, що вони не заперечують проти того, щоб ОСОБА_5 приватизував земельну ділянку, яка розташована по вул. АДРЕСА_1, позначеної на додатку до цієї заяви літерами А-Р-П-О-Н-М-Л-К-Й-Ї-І-И-З-Ж-Є-Е-Д-Г-С-Т-А, площею 0, 0583 га (т. 1, а.с. 53).

Згідно матеріалів справи, 10 липня 2008 року Одеською міською радою було прийнято рішення № 2931-V про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі (т. 1, а.с. 170).

Відповідно до п. 118 вказаного рішення ОСОБА_5 було надано згоду на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована за адресом м. Одеса, АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

13 липня 2010 року Одеською міською радою було прийнято рішення № 6024-V про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність гр. ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0, 0583 га, за адресою м. Одеса, АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 1, а.с. 51).

Вказаним рішенням було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Передано безоплатно у приватну власність гр. ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0, 0583 га, за адресою м. Одеса, АДРЕСА_1. Зобов'язано гр. ОСОБА_5 замовити оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку відповідно до чинного законодавства; дотримуватися положень ст. 91 ЗК України та виконувати вимоги та умови землекористування, визначені службами і організаціями міста області, викладені в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

На підставі даного рішення ОСОБА_5 отримав Державний акт Серії ЯЛ №379177 на право власності на земельну ділянку площею 0,0583 га, яка розташована за адресою м. Одеса, АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 1, а.с. 65).

У своїх позовних вимогах ОСОБА_4 зазначила, що їй невідомо, хто був ініціатором реєстрації земельних ділянок і яким чином без належного рішення ради і без її погодження вони зареєстровані. Межі ділянок з нею (як з співвласником будівлі) ніхто не погоджував, завдання на розробку проекту землеустрою вона не підписувала, як і звернення (заяви) до міської ради щодо розроблення документації.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд 1-ї інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року стосовно «суду, встановленого законом».

Так, колегією суддів при вирішенні справи було встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогами про захист своїх цивільних прав, оскільки передача третім особам спірними рішеннями відповідача у постійне користування та у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку призведе до незаконного позбавлення її права власності на розташовану на цій земельній ділянці будівлю.

На думку колегії суддів, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно - правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядаютьсь в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що випливають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Такої ж позиції притримується Верховний суд України, який зазначив її (позицію) у своїх постановах від 16 грудня 2014 року, 09 грудня 2014 року та 11 листопада 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що даний спір не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись ст.157, ст. 195, ст. 197, п.4 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202 та п.5 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради, треті особи Управління Держземагенства у місті Одесі Одеської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправними рішень та скасування державного акта - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5-ть днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до положень діючого законодавства до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:/підпис/Ю.В. Яковлев
Суддя:/підпис/Н.В. Вербицька
Суддя:/підпис/С.І. Жук