Справа № 2а-11220/12/2670
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Київ К/800/34736/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2012р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2013р. у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД»

до відповідача Київської регіональної митниці

про визнання дій протиправними , -

В С Т А Н О В И В :

15.08.2012р. до суду з позовом про визнання протиправними дій Київської регіональної митниці, правонаступником якої є Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, (далі Митниця) звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» (далі Товариство). Свої вимоги позивач мотивував тим, що він надав Митниці декларацію митної вартості товару від 28.05.2012р., що надійшов до України на підставі зовнішньоекономічного контракту, однак, Митницею було витребувано додаткові документи. Вважаючи дії Митниці по витребуванню додаткових документів, зазначених у декларації митної вартості, такими, що не відповідають чинному законодавству, позивач просив визнати їх протиправними.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2012р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2013р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями, Товариство звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати та задовольнити позов. При цьому, скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про безпідставність позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем для митного оформлення товару, поставленого в Україну на підставі зовнішньоекономічного контракту, подано декларацію митної вартості від 28.05.2012р. №100190000/2012/320559.

Митницею у позивача було витребувано додаткові документи для підтвердження заявленої вартості товару, а саме : прайс-листи, каталоги виробника; калькуляцію фірми-виробника товару; копію ВМД країни відправлення; банківські документи щодо попередньої оплати за товар; висновки спеціалізованої експертної організації про якісні та вартісні характеристики товару; відповідну бухгалтерську документацію, що підтверджує вартість товару.

З даним записом представника декларанта ознайомлено 28.05.2012р.

Вимоги Митниці позивачем виконано частково.

Відповідачем відмовлено в митному оформленні товару та 1.06.2012р. прийнято рішення про визначення митної вартості товару за 6 (резервним) методом.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулювались Митним кодексом України, що був чинним до 1.06.2012р.

Відповідно до ст. 264 МК України, заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження (затв. постановою КМУ від 20.12.2006р. №1766) для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Пунктом 13 Порядку передбачено, що декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання.

Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством (пункт 14 Порядку).

Аналіз наведених норм, а також положень постанов Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів» та № 1766 дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про те, що відповідач при витребуванні додаткових документів у Товариства діяв у відповідності до вимог чинного на той час законодавства та в межах своїх повноважень, що унеможливлює задоволення адміністративного позову.

Водночас колегія суддів вважає помилковими та передчасними висновки суду першої інстанції, з якими погодився апеляційний суд, про те, що Товариством надано митному органу всі документи, необхідні для митного оформлення товару та визначення митної вартості за ціною, вказаною у митній декларації та про те, що у Митниці не було об'єктивних підстав для витребування додаткових документів, оскільки предметом адміністративного позову, що розглядається, не є правомірність рішення митного органу щодо встановлення митної вартості товару.

З огляду на це, колегія суддів не розглядає питання правомірності рішення Митниці від 1.06.2012р. та погоджується з висновками судів попередніх інстанцій що діями відповідача не було порушено законні права і інтереси позивача та вимоги чинного законодавства.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» залишити без задоволення, постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2012р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2013р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст.ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз