Справа № 2а-13527/10/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року м. Київ К/9991/35103/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.11.2010

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2011

у справі № 2а-13527/10/2670

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва

про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.11.2010, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2011, позов задоволено повністю. Скасовано рішення ДПІ у Дніпровському районі м. Києва від 13.11.2009 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 19568,25 грн.

ДПІ у Дніпровському районі м. Києва подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами норм матеріального права: п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95 ВР, ст. 250 Господарського кодексу України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ у Дніпровському районі м. Києва проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 02.08.2006 по 30.06.2009, за результатами якої складено акт від 06.10.2009 № 3228/17 НОМЕР_2 про порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 265/95 ВР, що полягало в непроведенні розрахункових операцій в сумі 3913,65 грн. через зареєстровані, опломбовані та приведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів.

На підставі висновків щодо зафіксованих у акті від 06.10.2009 № 3228/17 НОМЕР_2 порушень до позивача відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95 ВР (далі - Закону № 265/95 ВР) за рішенням від 13.11.2009 № застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 19568,25 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що штрафні санкції до позивача застосовано з порушенням річного строку, визначеного у статті 250 Господарського кодексу України

Відповідач в касаційній скарзі не погоджується з оскаржуваними судовими рішеннями, вказуючи на те, що дія статті 250 Господарського кодексу України не поширюється на штрафні санкції, передбачені Законом № 265/95-ВР.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального права, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, та вважає, що суди повно встановили обставини у справі, яким надали правильну правову оцінку на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Штрафні санкції, передбачені ст. 17 Закону № 265/95-ВР, належать до адміністративно-господарських санкцій, одним видом з яких є адміністративно-господарський штраф (статті 239, 241 Господарського кодексу України).

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 250 Господарського кодексу України, згідно із якою адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Отже, уповноважений орган державної влади при виявленні факту порушення суб'єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема порушення вимог Закону № 265/95-ВР мав дотримуватися наведених норм Господарського кодексу України, у зв'язку з чим міг прийняти рішення про застосування такого виду адміністративно-господарських санкцій, як штрафні санкції, протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Закінчення будь-якого із встановлених статтею 250 Господарського кодексу України строків виключає застосування таких санкцій до суб'єкта підприємницької діяльності за вчинене ним порушення правил здійснення господарської діяльності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, штрафні (фінансові санкції, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, застосовані до позивача за рішенням від 13.11.2009 № за непроведення розрахункових операцій в сумі 3913,65 грн. через зареєстровані, опломбовані та приведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів у період з 22.01.2007 по 01.04.2007, тобто з порушенням визначеного у ст. 250 Господарського кодексу України річного строку.

Підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.11.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою про перегляд даної ухвали, поданою через Вищий адміністративний суд України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун