Справа № 810/5939/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5939/14 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградов О.І. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Овостар», звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.10.2014 року №, .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не повно з'ясовано всіх обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2014 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про реальність укладення та виконання договору поставки між позивачем та ТОВ "Компанія Бізнесінвестресурс". Проте, відповідачем не доведено належними та достатніми доказами фактів безпідставного чи неправомірного формування позивачем податкового кредиту та не надано суду доказів, які б спростовували надані позивачем докази. Відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а податкові повідомлення-рішення №, № протиправними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 31 липня 2002 року позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (т. 3 а.с. 50-54).

Основними видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є: виробництво інших харчових продуктів, не віднесених до інших угруповань; неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

10 вересня 2014 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "Компанія Бізнесінвестресурс" за період з 1 по 31 липня 2013 року, за результатами якої 17 вересня 2014 року було складено акт перевірки № 3428/22-05/32086437 (далі - акт перевірки № 3428/22-05/32086437) (а.с. 16-33).

Згідно висновків вказаного акту перевірки податковим органом встановлено, що позивачем порушено:

1) п. 138.2, 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 2 грудня 2012 р. № 2755-VI (далі - ПК України), що призвело до заниження суми податку на прибуток за 2013 р. на загальну суму 197 121 грн. 00 коп.

2) п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, внаслідок чого завищено від'ємне значення суми податку на додану вартість за липень 2014 р. на загальну суму 207 496 грн. 00 коп.

На підставі висновків акту перевірки № 3428/22-05/32086437 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 6 жовтня 2014 року:

- № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2013 р. на загальну суму 207 496 грн. 00 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № ) (т. 1 а.с. 47)

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 246 406 грн. 00 коп., з якої за основним платежем - 197 121 грн. 00 коп., штрафні санкції - 49 281 грн. 00 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № ) (а.с. т. 1 48);

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з вимогами п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до вимог п. 85.8 ст. 85 ПК України посадова (службова) особа органу державної податкової служби, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Як убачається з п. 44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому п. 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Згідно з вимогами п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до вимог п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з вимогами п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Як убачається з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з вимогами п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з вимогами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Із аналізу положень ст. ст. 138 і 198 ПК України вбачається, що скористатися правом на формування валових витрат і податкового кредиту можливо лише при наявності первинних бухгалтерських документів, оформлених у відповідності до Закону. Відсутність таких документів зумовлює неможливість включення позивачем до складу валових витрат і податкового кредиту сум, що підтверджуються вказаними документами у періоді фізичного здійснення господарської операції.

Згідно з вимогами п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Відповідно до вимог п. 201.6 ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Як убачається з п. 201.12 ст. 201 ПК України, у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку. Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, податкові зобов'язання за якою включені до податкової декларації попереднього періоду.

Згідно з вимогами пп. 1.2 п. 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704 (далі - Положення №88) господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог положення.

Відповідно до вимог пп. 2.1, пп. 2.4 п. 2 Положення № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Висновки податкового органу щодо заниження позивачем сум податку на прибуток та завищення від'ємного значення сум податку на додану вартість, ґрунтуються на сумнівах щодо реальності фінансово - господарської діяльності позивача з контрагентом - ТОВ "Компанія Бізнесінвестресурс" та зроблено висновок, що господарські операції між ними були фіктивними правочинами.

Так з матеріалів справи убачається, що 17 липня 2013 року між позивачем (покупцем) та ТОВ "Компанія Бізнесінвестресурс" (продавцем) було укладено договір поставки № ОВ-17/07/13-1ТП (далі - договір № ОВ-17/07/13-1ТП) (т. 1 а.с. 50-52).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названого договору постачальник взяв на себе зобов'язання передати покупцю у власність товар - соняшник, а покупець прийняти та оплатити його. Відповідно до п. 2 названого договору якість товару - соняшнику повинна відповідати ДСТУ 4694-2006, кількість товару встановлюється в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору. Як вбачається з п.п. 4.1 п. 4 договору № ОВ-17/07/13-1ТП доставка товару здійснюється погодженими партіями на умовах DDP транспортом та за рахунок постачальника.

На підтвердження виконання умов договору № ОВ-17/07/13-1ТП в матеріалах справи містяться, копії:

- специфікацій від 17 липня 2013 р. № № 1, 2, 3 (т. 1 а.с. 53-55).

- карток аналізу зерна за липень 2013 р. (т. 1 а.с. 56-59).

- посвідчень про якість зерна від 18 липня 2013 р. № 18071, 19 липня 2013 р. № № 19071, 19072, 19073, 21 липня 2013 р. № № 21071, 21072, 21073, 21074, 21075, 21076, 24 липня 2013 р. № 24071 (т. 1 а.с. 60-70).

- податкових накладних від 18 липня 2013 р. № 17 у сумі 104 643 грн. 00 коп., 19 липня 2013 р. № 18 у сумі 363 973 грн. 50 коп., 21 липня 2013 р. № 21 у сумі 619 344 грн. 00 коп., 24 липня 2013 р. № 22 у сумі 157 014 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 158-161);

- видаткових накладних 18 липня 2013 р. № 17/07 у сумі 104 643 грн. 00 коп., 19 липня 2013 р. № 18/07 у сумі 363 973 грн. 50 коп., 21 липня 2013 р. № 21/07 у сумі 619 344 грн. 00 коп., 24 липня 2013 р. № 22/07 у сумі 157 014 грн. 00 коп., 28 листопада 2013 р. № 15/11 у сумі 146 864 грн. 00 коп., 29 листопада 2013 р. № 16/11 у сумі 343 743 грн. 50 коп., 30 листопада 2013 р. № 17/11 у сумі 129 779 грн. 00 коп. , 13 грудня 2013 р. № 12/12 у сумі 83 880 грн. 00 коп., 17 грудня 2013 р. № 16/12 у сумі 76 392 грн. 00 коп., 18 грудня 2013 р. № 18/12 у сумі 72 792 грн. 00 коп., 19 грудня 2013 р. № 19/12 у сумі 59 202 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 139, 142, 147, т. 4 а.с. 9, 12, 18, 21, 23, 25, 27 відповідно);

- товарно-транспортних накладних від 18, 19, 21, 24 липня, 28, 29, 30 листопада, 13, 17, 18, 19 грудня 2013 р. (т. 1 а.с. 140, 143-145, 148-153, 156, т. 4 а.с. 10, 11, 13-17, 19-20, 22, 24, 26, 28 відповідно).

- рахунків-фактур від 18 липня 2013 р. № 17/07 у сумі 104 643 грн. 00 коп., 19 липня 2013 р. № 18/07 у сумі 363 973 грн. 50 коп., 21 липня 2013 р. № 21/07 у сумі 619 344 грн. 00 коп., 24 липня 2013 р. № 22/07 у сумі 157 014 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 141, 146, 154,157 відповідно).

Перелічені документи підписано посадовою особою ТОВ "Компанія Бізнесінвестресурс" та завірені печаткою цього товариства.

Оплата позивачем за куплені у ТОВ "Компанія Бізнесінвестресурс" товар підтверджується копією банківської виписки, яка завірена печаткою публічного акціонерного товариства «УніКредит Банк» (т. 1 а.с. 71-93, т. 4 а.с. 29-49).

На дату укладення та виконання договору поставки у розпорядженні позивача були документи на підтвердження державної реєстрації ТОВ "Компанія Бізнесінвестресурс", зокрема, копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (т. 3 а.с. 120-124).

Крім того, з матеріалів справи убачається, що у подальшому куплений товар, а саме, соняшник, позивачем було перероблено та продано на виконання договорів, укладених з Товариствами з обмеженою відповідальністю «ЯСЕНСВІТ», «Роменський завод продовольчих товарів», «СВІТ ОЛІЯ», фізичною особою - підприємцем - ОСОБА_2, приватними підприємствами «КОРПУС-В» та «Босна», Публічним акціонерним товариством «Київський маргариновий завод», компанією «Ramus Sp. Z.o.o» (т. 1 а.с. 189-190, т.2 а.с. 101-102, 158-159, 164-165, 183-184, 188-189, 206-208, т.4 а.с. 3-5).

Крім того, між позивачем (замовником) та ТОВ «ЯСЕНСВІТ» (виконавцем) було укладено договір від 1 червня 2013 р. № ОВ-01/06/13-10 про переробку давальницької сировини (далі - договір № ОВ-01/06/13-10) (т. 1 а.с. 189-190).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названого договору виконавець взяв на себе зобов'язання виконати роботу з переробки давальницької сировини насіння соняшника у готову продукцію олію соняшникову нерафіновану не виморожену пресовану вищого або першого ґатунку, а замовник прийняти готову продукцію та оплатити виконані роботи.

На підтвердження виконання умов договору № ОВ-01/06/13-10 в матеріалах справи містяться копії:

- актів здачі-прийняття робіт (т. 1 а.с. 191-217);

- видаткових накладних (т. 1 а.с. 218-250, т. 2 а.с. 1-16).

У цей же день між позивачем (поклажодавцем) та ТОВ «ЯСЕНСВІТ» (зберігачем) було укладено договір відповідального зберігання № ОВ-01/06/13-11 (далі - договір № ОВ-01/06/13-11) (т. 2 а.с. 17-18).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названого договору зберігач взяв на себе зобов'язання за винагороду прийняти та зберігати продукцію: насіння соняшнику, олію соняшникову, шрот, макуху соняшниковий, лузгу соняшника, а поклажлдавець прийняти та оплатити надані послуги.

На підтвердження виконання умов договору № ОВ-01/06/13-11 в матеріалах справи містяться копії:

- актів приймання передачі майна на зберігання (т. 2 а.с. 20-77);

- актів здачі прийняття робіт (надання послуг) (т. 2 а.с. 19).

Також 1 червня 2013 р. між позивачем (постачальником) та ТОВ «ЯСЕНСВІТ» (покупцем) було укладено договір поставки № ОВ-01/06/13-13 (далі - договір № ОВ-01/06/13-13) (т. 2 а.с. 101-102).

На підтвердження виконання умов договору № ОВ-01/06/13-13 в матеріалах справи містяться копії:

- видаткових накладних (т. 2 а.с. 103, 105, 107, 109, 111, 113, 115, 117, 119, 121, 123, 125, 127, 129, 131, 133, 135, 137, 139, 141, 144, 146, 148, 150, 152, 154, 156);

- податкових накладних (т. 2 а.с. 104, 106, 108, 110, 112, 114, 116, 118, 120, 122, 124, 126, 128, 130, 132, 134, 136, 138, 140, 142, 145, 147, 149, 151, 153, 155, 157).

Перелічені документи підписано посадовою особою ТОВ «ЯСЕНСВІТ» та завірені печаткою цього товариства.

Оплата укладених між позивачем та ТОВ «ЯСЕНСВІТ» договорів підтверджується банківськими виписками, які завірені печаткою публічного акціонерного товариства «УніКредит Банк», публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (т. 4 а.с. 92-137).

На дату укладення та виконання договору № ОВ-01/06/13-10 у розпорядженні позивача були документи на підтвердження державної реєстрації ТОВ «ЯСЕНСВІТ», зокрема, копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (т. 3 а.с. 125-134).

Крім того, куплений у ТОВ "Компанія Бізнесінвестресурс" товар позивачем було реалізовано ТОВ «Роменський завод продовольчих товарів», ТОВ «СВІТ ОЛІЯ», ФОП - ОСОБА_2, ПП «КОРПУС-В», ПП «Босна», ПАТ «Київський маргариновий завод», компанією «Ramus Sp. Z.o.o», на виконання укладених з ними договорів поставки.

Дана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копіями документів, а саме:

- договорів поставки від 1 червня 2014 р. № № ОВ-01/06/13-8, ОВ-01/06/13-6, ОВ-01/06/13-7, ОВ-01/06/13-1, 4 червня 2014 р. № ОВ-04/06/13-1, 1 липня 2014 р. № ОВ-01/07/13-1 відповідно (т. 2 а.с. 158-159, 164-165, 183-184, 188-189, 206-208, т. 4 а.с. 3-5 відповідно);

- контракту від 12 вересня 2014 р. № 94 (т. 4 а.с. 1-2);

- видаткових накладних (т. 2 а.с. 160, 167, 170, 179, 181, 185, 190, 194, 197, 199, 216, 218, 220, 222, 225, 227, 229, 231, 233, 236, 238, 240, 242, 244, 248);

- податкових накладних (т. 2 а.с. 161, 162, 169, 172, 177-178, 186, 192, 193, 196, 198, 201, 217, 219, 221, 223, 226, 228, 230, 232, 234, 237, 239, 241, 243, 245, 247, 249);

- товаро-транспортних накладних (т. 2 а.с. 163, 173-176, 187, 202-205, 250, т. 3 а.с. 1-15);

- довіреностей (т. 2 а.с. 168, 171, 180, 182, 191, 195, 200, 224, 235).

Перелічені документи підписано посадовими особами ТОВ «Роменський завод продовольчих товарів», ТОВ «СВІТ ОЛІЯ», ФОП - ОСОБА_2, ПП «КОРПУС-В», ПП «Босна», ПАТ «Київський маргариновий завод», компанії «Ramus Sp. Z.o.o» та завірені печатками цих підприємств.

Оплата за проданий позивачем товар була здійснена ТОВ «Роменський завод продовольчих товарів», ТОВ «СВІТ ОЛІЯ», ФОП - ОСОБА_2, ПП «КОРПУС-В», ПП «Босна», ПАТ «Київський маргариновий завод», компанії «Ramus Sp. Z.o.o», що підтверджується копіями банківських виписок, які завірені печаткою публічного акціонерного товариства «УніКредит Банк», публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (т. 4 а.с. 139-211).

На дату укладення та виконання договорів поставки у розпорядженні позивача були документи на підтвердження державної реєстрації ТОВ «Роменський завод продовольчих товарів», ТОВ «СВІТ ОЛІЯ», ФОП - ОСОБА_2, ПП «КОРПУС-В», ПП «Босна», ПАТ «Київський маргариновий завод», компанії «Ramus Sp. Z.o.o», зокрема, копії витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (т. 3 а.с. 182-223).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що доводи, якими податковий орган мотивував правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, є необґрунтованими.

Встановлені судом фактичні обставини, що описані вище, податковим органом під час апеляційного розгляду справи спростовано не було, доказів зворотного не надано.

Отже суд першої інстанції правильно встановив, що: укладення та виконання позивачем договору поставки № ОВ-17/07/13-1ТП дійсно мало місце та було вчинено з метою здійснення господарської діяльності; виконання позивачем договору поставки № ОВ-17/07/13-1ТП призвело до зміни його майнового стану; на дату укладення та виконання позивачем договору поставки № 54 у нього не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності ТОВ "Компанія Бізнесінвестресурс", що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (т. 3 а.с. 120-124).

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договору поставки між позивачем та ТОВ "Компанія Бізнесінвестресурс".

В своїй апеляційній скарзі як на підставу для скасування постанови суду першої інстанції та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, податковий орган посилається на довідку від 8 квітня 2014 р. № 392/26-58-22-07-17/33999636 про проведення зустрічної звірки ТОВ "Компанія Бізнесінвестресурс" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з СТОВ «Агрос» за лютий-березень 2013 р., ФГ «Радомир-Агро» за травень, липень 2013 р. (т. 3 а.с. 84-93).

Проте, як вірно зауважено судом першої інстанції, вказана довідка жодним чином не стосується господарських правовідносин між позивачем та ТОВ "Компанія Бізнесінвестресурс", а відтак не може бути доказом безтоварності господарських операцій між останніми.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Пилипенко О.Є.

Суддя: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 27.01.2015 року.

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.