Справа № 826/19294/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 січня 2015 року 09:09 № 826/19294/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ»
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві
про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень в частині,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві, у якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.07.2014 № та від 09.07.2014 № в частині.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2014 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 12.01.2014.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що не погоджується з висновками акта перевірки щодо порушення позивачем відповідних положень Податкового кодексу України, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Податкового кодексу України при визначенні суми податкового кредиту та витрат є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечував, при цьому посилаючись на те, що під час проведення перевірки встановлено господарські взаємовідносини позивача з підприємствами, які, на думку податкового органу, мають ознаки фіктивності. А тому, правочини, що укладені між позивачем та контрагентами є такими, що не мали на меті настання реальних наслідків, а у позивача відсутнє законне право на віднесення сум по спірним правовідносинам до податкового кредиту та витрат. За таких обставин, податковий орган просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України за письмовим клопотанням представників сторін про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

09 липня 201 відповідачем на підставі акта перевірки № 242/1-26-50-22-07-30178004 від 18.06.2014 прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- , яким позивачу за порушення п.п. 198.3, 198.6, 201.4, 201.6 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» всього в сумі 303571 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі 242857 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 60714 грн. Дане податкове повідомлення-рішення позивач оскаржує в частині основного платежу в сумі 203845,11 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 50960,75 грн.

- , яким позивачу за порушення п.п. 138.2, 138.4, 139.1.9 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток» всього в сумі 262469 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі 216606 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 45863 грн. Дане податкове повідомлення-рішення позивач оскаржує в частині основного платежу в сумі 196830,81 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 40919,00 грн.

Як вбачається з акта перевірки та письмових заперечень відповідача, збільшення грошового зобов'язання та застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій ґрунтується на обставинах відсутності об'єктів оподаткування та недійсності правочинів між позивачем і контрагентами.

Зазначені обставини встановлені відповідачем на підставі актів перевірок та актів про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача.

Окрім посилань на акти перевірок/неможливості проведення зустрічних звірок, інших обставин неправомірної поведінки саме позивача акт перевірки в собі не місить.

Доводи контролюючого органу про ненадання позивачем певних документів до перевірки судом відхиляються, адже ДПІ був проведений виїзний контрольний захід, в рамках якого посадові особи відповідача мали можливість витребувати у позивача необхідні документи, однак матеріали справи не містять в собі жодного доказу витребування контролюючим органом у позивача документів по досліджуваним спірним господарським взаємовідносинам.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідач стверджує, що позивачем завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на суму 186 805,00 грн. щодо придбання транспортно-експедиційних послуг у ТОВ «Капексбуд».

Як зазначив представник позивача та не спростовано представником відповідача з посиланням на належні докази, витрати з придбання транспортно-експедиційних послуг у ТОВ «Капексбуд» не включалися позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування. За таких обставин, витрати позивача на придбання послуг у ТОВ «Капексбуд» не відображались у податковому обліку, а отже - не могли бути завищені.

Стосовно відсутності об'єктів оподаткування ПДВ та податком на прибуток внаслідок наявності ознак фіктивності у ТОВ «Матадор», ТОВ «ВТС», ПП «Альваір буд», ТОВ «Техно-торг», ТОВ «Юг-пулькомплект», ТОВ «Сінтево», ТОВ «Тех-Стиль, ТОВ «Трійка-Сім», ПП «Полтава-Проект-Монтаж», суд зазначає наступне.

Позивачем до матеріалів справи надано копії належним чином складених та оформлених первинних бухгалтерських, податкових та платіжних документів, що підтверджують правомірність формування спірних показників податкової звітності за перевіряємий період за наслідками господарських взаємовідносин ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна ТОВ» із ТОВ «Матадор», ТОВ «ВТС», ПП «Альваір буд», ТОВ «Техно-торг», ТОВ «Юг-пулькомплект», ТОВ «Сінтеро», ТОВ «Тех-Стиль», ТОВ «Трійка-Сім», ПП «Полтава-Проект-Монтаж». Перелік зазначених документів міститься на а.с. 30 - 49 Том І.

Зокрема, придбання плит у ТОВ «Матадор» було здійснено позивачем у грудні 2011, що підтверджується первинними документами, а саме: видатковими накладними та податковими накладними. В Акті перевірки відповідач не спростовує наявність таких документів та не оспорює їх належне оформлення (ст. 19 акта перевірки). Копії зазначених документів додано позивачем до позовної заяви (а.с. 13 - 16 Том ІІ)

Оплата позивачем плит, придбаних у ТОВ «Матадор», підтверджується відповідними розрахунково-платіжними документами: рахунками, платіжними дорученнями та випискою з поточного рахунку позивача (а.с. 17-18, 23, 24-25 Том ІІ).

Придбані у ТОВ «Матадор» плити були використані позивачем у власній господарській діяльності при наданні послуг з гарантійного ремонту самоскидів, що підтверджується актами виконаних робіт, списанням з/ч та експлуатації матеріалів, а також замовленнями на роботу (а.с. 19-22 Том ІІ).

Ремонт обладнання належить до основних видів діяльності позивача (коди видів діяльності « 33.12. Ремонт та технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення»).

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «ВТС», суд зазначає наступне.

Позивач придбав у ТОВ «ВТС» послуги з підбору покупців товарів на підставі договору № 010710 від 01.07.2010. Придбання та отримання послуг позивачем підтверджується первинними документами: актами виконаних робіт та звітами про виконання договору, податковими накладними. Здійснення позивачем оплати за отримані послуги на користь ТОВ «ВТС», а також зміна майнового стану позивача, спричинена в результаті таких платежів, підтверджуються відповідними розрахунково-платіжними документами, зокрема, платіжними дорученнями та виписками з поточного рахунку Позивача (а.с. 26 - 35 Том ІІ).

Зв'язок послуг з підбору покупців товарів із господарською діяльністю позивача підтверджується наступним. Згідно з актом виконаних робіт від 03.07.2012 та звітом по виконанню договору від 03.07.2012 ТОВ «ВТС» надало позивачу послуги з підбору покупця ТОВ «Донбаська Екскаваційна Компанія» з метою реалізації останньому бульдозера Caterpillar D6R. На підтвердження того, що позивачем було реалізовано саме цей бульдозер цьому покупцю, позивач надав до матеріалів справи договір купівлі-продажу № СС0270 від 29.05.2012, укладений між позивачем і ТОВ «Донбаська Екскаваційна Компанія», а також акт приймання-передачі обладнання, підписаний між позивачем та ТОВ «Донбаська Екскаваційна Компанія» та видаткову накладну з довіреністю представника покупця на отримання товару (а.с. 36-49 Том ІІ).

Придбання позивачем катка у ПП «Альваір Буд» підтверджується наступним. Між Позивачем та ПП «Альваір Буд» укладено договір купівлі-продажу № СС07-06-12 від 07.06.2012, відповідно до умов якого позивач придбав у ПП «Альваір Буд» один каток Caterpillar, модель CB-224D, б/у (серійний номер: 8RZ01630, 2002 року випуску) загальною вартістю 33 618,75 грн. та ПДВ 6 723,75 грн. Отримання катка позивачем підтверджується актом приймання-передачі обладнання від 03.07.2012, видатковою накладною № ЛНА 000003 від 03.07.2012 та податковою накладною № 1 від 03.07.2012, виписаною ПП «Альваір Буд». Оплата Позивачем вартості катка на користь ТОВ «Альваір Буд» підтверджується платіжним дорученням та банківською випискою з поточного рахунку

Позивач реалізував зазначений каток покупцю ПП «ДЦ Арт-Салон» відповідно до договору купівлі-продажу № СС0338 від 20.07.2012. Факт продажу катка підтверджується актом приймання-передачі обладнання від 06.08.2012, видатковою накладною № KVRN0006315 від 06.08.2012, довіреністю, виданою представнику ПП «ДЦ Арт-Салон» на приймання товару від позивача (а.с. 78-89 Том ІІ).

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «Техно-Торг», судом встановлено наступне.

Позивач придбав у ТОВ «Техно-Торг» комп'ютерну та офісну техніку. Придбання товарів підтверджується видатковими накладними та податковими накладними, виписаними ТОВ «Техно-Торг» (а.с. 90-132 Том ІІ).

На підтвердження факту оплати за придбані товари позивач надав до матеріалів справи належним чином завірені копії платіжних доручень та виписки з банківського рахунку (133-150, 152, 154-193 Том ІІ).

Письмовий договір між позивачем і ТОВ «Техно-Торг» не укладався, що, в даному випадку, не суперечить цивільному законодавству. Придбані у ТОВ «Техно-Торг» товари, що згідно з пп. 14.1.138 Податкового кодексу України є основними засобами, були введені в експлуатацію, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (а.с. 209-284 Том ІІ).

Стосовно взаємовідносин позивача з ЗАТ «Юг-Пульткомплект», суд зазначає наступне.

Позивач придбавав запчастини та комплектуючі у ЗАТ «Юг-Путькомплект» на підставі договору поставки № 14/11-01 від 14.11.2011. Фактичність виконання операції за договором № 14/11-01 між Позивачем та ЗАТ «Юг-Путькомплект» підтверджується первинними документами: видатковими накладними та податковими накладними (а.с. 285-318 Том І).

Здійснення позивачем оплати за товари ЗАТ «Юг-Путькомплект» підтверджується платіжними дорученнями позивача на оплату запчастин та комплектуючих, рахунками-фактурами, виставленими ЗАТ «Юг-Путькомплект», а також виписками з поточних рахунків позивача (а.с. 319-261 Том ІІ).

Представник позивача, на підтвердження факту використання придбаного у

ТОВ «Юг-Пульткомплект» товару в рамках власної господарської діяльності зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» придбало у ЗАТ «Юг-Путькомплект» запчастини та комплектуючі для надання послуг з ремонту обладнання та устаткування. Така діяльність належить до зареєстрованих видів діяльності позивача (33.12. Ремонт та технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; 33.14. Ремонт та технічне обслуговування електричного устаткування). Такі обставини підтверджуються актами виконаних ремонтних робіт, що підписані між позивачем та його замовниками, які підтверджують, що запчастини, придбані у ЗАТ «Юг-Путькомплект», позивач використав при наданні послуг з ремонту обладнання (а.с. 1-386 том ІІІ).

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «Сінтеро», судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач придбав у ТОВ «Сінтеро» послуги з пошуку та підбору персоналу на підставі договору № 652 від 07.11.2011. Придбання послуг підтверджується первинними та розрахунково-платіжними документами. Зокрема, отримання позивачем послуг підтверджується актами надання послуг, складеними та підписаними між позивачем та ТОВ «Сінтеро», а також податковими накладними, виписаними ТОВ «Сінтеро» на користь позивача (а.с. 1-8 Том IV). Здійснення позивачем оплати послуг на користь ТОВ «Сінтеро» підтверджується платіжними дорученнями, рахунками та виписками з поточного рахунку позивача (а.с. 9-14 Том IV).

Позивач використав послуги, придбані у ТОВ «Сінтеро» в рамках власної господарської діяльності, що підтверджується наступним. Позивач надав копію заявки на надання послуг з підбору персоналу, яка була сформована позивачем з метою підбору кандидата на посаду керівника підрозділу сервісу Відділу сільськогосподарської техніки, а також наказ про прийняття на роботу співробітника, який був підібраний та найнятий позивачем за допомогою послуг ТОВ «Сінтеро» (а.с. 15-18 Том IV).

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Тех-Стиль», суд зазначає наступне.

Позивач придбавав спеціальний одяг у ТОВ «Тех-Стиль» на підставі договору № б/н від 05.10.2011. Факт отримання товарів підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними та податковими накладними (а.с. 19-25 Том IV). Відповідно до умов договору, укладеного між позивачем і ТОВ «Тех-Стиль» (п. 2.1 договору), поставка виробів здійснюється силами та за рахунок постачальника на склад покупця. Розрахунки між сторонами підтверджуються рахунками-фактурами, платіжними дорученнями та виписками з банку, яка наявні в матеріалах справи (а.с. 26-31 Том IV). Спеціальний одяг, що був придбаний у ТОВ «Тех-Стиль», використаний позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджується копію наказу генерального директора «Про затвердження переліку професій та посад працівників, яким безкоштовно видається спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту», а також відомістю обліку видачі (повернення) спецодягу, спецвзуття та запобіжних пристроїв (а.с. 32-36 Том IV).

Стосовно придбання послуг з перевезення вантажів у ТОВ «Трійка-Сім», суд зазначає наступне.

Між позивачем і ТОВ «Трійка-Сім» укладено договір № б/н від 12.03.2009 про перевезення вантажів. Відповідно до умов даного договору контрагент надає позивачу послуги з перевезення вантажів до пункту призначення, а позивач приймає та оплачує такі послуги. На підтвердження факту надання послуг між сторонами складено та підписано акти про надання послуг (виконання робіт), в яких викладено деталі перевезень, зокрема, маршрут перевезення, прізвище, ім'я, по-батькові водія, ідентифікаційний номер транспортного засобу, посилання на рахунок на оплату відповідних послуг тощо. Окрім цього, отримання позивачем послуг з перевезення вантажів підтверджується податковими накладними, виписаними ТОВ «Трійка-Сім» та товарно-транспортними накладними із засвідченням позивачем факту доставки (а.с. 40-44, 60-61, 71-72, 91-92 Том IV).

Оплата послуг підтверджується платіжними дорученнями та виписками з банківського рахунку (а.с. 93-104 Том IV).

Використання послуги з перевезення вантажів, придбані позивачем у ТОВ «Трійка-Сім», підтверджується наступним. Так, наприклад, згідно товарно-транспортної накладної № 060611 від 05.10.2011 автоперевізник СПД-Коліберда здійснив перевезення одної «дизель-генераторной установки CATERPILLAR в шумопоглинающому кожусі модель С18 S/N CAT00000LM1Z01442» та одного «блока управління АТІ 1250 до дизельгенераторної установки CATERPILLAR модель С18» вантажоотримувачу ТОВ «Станіславська торгова компанія». На підтвердження того, що ТОВ «Станіславська торгова компанія» є покупцем позивача, останній надав копію договору купівлі-продажу № 060611 від 06.06.2011, укладеного між позивачем та ТОВ «Станіславська торгова компанія», а також видаткову накладну, оформлену позивачем при реалізації товару і довіреність, видану ТОВ «Станіславська торговельна компанія» ОСОБА_2 на отримання товарів від позивача (а.с. 45-59 Том IV).

Стосовно взаємовідносин позивача з ПП «Полтава-Проект-Монтаж», судом встановлено наступне.

Фактичність отримання позивачем послуг від ПП «Полтава-Проект-Монтаж» підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), товарно-транспортною накладною та податковою накладною (а.с. 109-111 Том IV). Оплата послуг підтверджується платіжним дорученням та випискою з банківського рахунку (а.с. 112-113 Том IV).

На підтвердження використання транспортних послуг в рамках власної господарської діяльності представник позивача зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» не має власних потужностей для транспортування товарів до своїх покупців і з цією метою залучає підрядників, одним із яких є ПП «Полтава-Проект-Монтаж». Зазначені обставини підтверджуються товарно-транспортною накладною, що оформлена між позивачем і ПП «Полтава-Проект-Монтаж» (а.с. 110 Том IV). Відповідно до зазначеної товарно-транспортної накладної замовник (платник), вантажовідправник та вантажоодержувач є позивач, оскільки дане транспортування (екскаватора) було здійснене в рамках надання позивачем послуг гарантійних ремонтів, витрати щодо яких позивач перевиставляє на своїх замовників, включаючи такі витрати до собівартості послуг. При цьому, як зазначалось, надання ремонтних послуг є одним із видів діяльності позивача.

Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що акт перевірки жодних зауважень до змісту та обсягу спірних господарських операцій в собі не містить. Не містить також в собі акт перевірки і жодних доказів невідповідності первинних документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд вважає за можливе, в даному випадку, прийняти вказані документи в якості належних доказів наявності об'єктів оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток по спірним господарським операціям, адже окрім посилань на акти про неможливість проведення зустрічних звірок та акти перевірок контрагентів позивача, в яких органами податкової служби робляться висновки про наявність ознак фіктивності в діяльності контрагентів, інших доводів стосовно неправомірної поведінки позивача акт перевірки № 242/1-26-50-22-07-30178004 в собі не містить.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не прийняття до уваги змісту та обсягу господарських операцій, вказаних в наданих до перевірки документах, як наслідок, твердження про відсутність об'єктів оподаткування по спірним господарським операціям, ґрунтується виключно на припущені порушень норм податкового законодавства контрагентами позивача, внаслідок чого, на думку ДПІ, первинні документи не спричиняють змін в бухгалтерському та податковому обліку позивача, а останній позбавлений законного права на віднесення сум по документам до податкового кредиту та витрат.

При цьому, твердження суду про наявність в доводах контролюючого органу виключно припущень щодо неправомірної поведінки контрагентів позивача ґрунтується на тому, що оскільки представником відповідача не надано доказів прийняття відповідних податкових повідомлень-рішень, якими б контрагентам позивача збільшувались суми грошових зобов'язань по ПДВ та податку на прибуток, то доводи, викладені в акті перевірки позивача та актах про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів, є лише думкою певної посадової особи, відповідальної за складання таких актів.

Відповідно до ст. 1 розділу І Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з до п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

У відповідності до п. «а» ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Таким чином, податкова накладна є документом, який є підставою для нарахування податкового кредиту.

Між тим, наявність податкових та видаткових накладних є обов'язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту та витрат, але не вичерпною, оскільки підставою для виникнення права на податковий кредит та витрати є, зокрема, реальність господарських операцій, на підставі яких сформовано податковий кредит та витрати.

Фактичне здійснення господарських операцій підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які повністю відповідають вимогам, встановленим статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV - містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, скріплені печатками контрагентів.

За таких обставин, суд відхиляє посилання представника відповідача на невідповідність первинних документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», адже самі по собі порушення норм податкового законодавства іншими, аніж позивач особами, в розумінні ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, не можуть бути доказом протиправної поведінки позивача.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що в розумінні ст. 16 Податкового кодексу України, навіть за умови допущення попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару/надання послуг певних порушень податкового законодавства, дані обставини можуть мати негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту та витрат.

Податковий кодекс України не містить в собі таких підстав для збільшення платнику податків грошового зобов'язання з ПДВ та податку на прибуток, як наявність розбіжностей між податковим кредитом покупця та податковими зобов'язаннями відповідача, та/або наявністю висновку посадової особи податкового органу щодо ознак «фіктивності» контрагента, а фактичність господарських операцій позивача з контрагентом підтверджується належним чином завіреними копіями письмових доказів, що наявні в матеріалах справи.

Доводи контролюючого органу про завищення Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Топрент» і ТОВ «Промфінінвест-груп» судом відхиляються, як такі, що базуються виключно на інформації БД «Автоматизоване співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів» (а.с. 88 Том І).

При цьому, інформація бази даних «АІС» не є офіційною та такою, що підтверджує/спростовує нарахування і сплату податків та зборів (обов'язкових платежів), а отже, не може бути використана під час проведення виїзної перевірки як належний доказ.

Надані позивачем до перевірки документи по взаємовідносинам з ТОВ «Топрент» і ТОВ «Промфінінвест-груп» (а.с. 88 - 90 Том І) є достатньою підставою для висновку про сплату позивачем сум податку на додану вартість в ціні послуг та товару, а сума податкового кредиту з ПДВ підтверджена належним чином оформленими податковими накладними.

До того ж, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 13.01.2012 за позовом Закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, доводи, викладені в акті перевірки, спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, а обставини, на які посилається представник відповідача, не можуть бути достатніми доказами відсутності об'єктів оподаткування/неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентами.

Частиною 1 ст. 91 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, за змістом зазначеної норми державна реєстрація юридичної особи є юридично значимою дією, з якою цивільне та господарське законодавство пов'язує виникнення цивільної правоздатності.

Як вбачається з пояснень позивача, а зворотного акт перевірки не містить, на момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентами і на момент фактичного виконання даних господарських відносин, контрагенти позивача, як юридичні особи були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та був зареєстрованим платниками податку на додану вартість.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань може свідчити про незаконність формування податкового кредиту/витрат, однак таких обставин в ході розгляду даної справи встановлено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принципи верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Вищевказана позиція Окружного адміністративного суду м. Києва узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини. Так, основним висновком у рішенні від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» № 3991/03 Європейський суд з прав людини зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що під час проведення перевірки відповідачем не встановлено наявності належних доказів неправомірного формування позивачем податкового кредиту та витрат; матеріали справи аналогічних доказів в собі також не містять, внаслідок чого податкові повідомлення - рішення в оскаржуваній частині підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у місті Києві № від 09.07.2014 в частині основного платежу в сумі 196830,81 грн., штрафних (фінансових) санкцій в сумі 40919,00 грн., всього в сумі 237749,81 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у місті Києві № від 09.07.2014 в частині основного платежу в сумі 203845,11 грн., штрафних (фінансових) санкцій в сумі 50960,75 грн., всього в сумі 254805,86 грн.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» () судові витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський