Справа № 813/1544/13-а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 р. Справа № 876/8074/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,
суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.
при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю позивача: ОСОБА_1
та представника відповідача: Сибірякова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

27.02.2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про зобов`язання Львівського обласного військового комісаріату визнати наявність строку календарної безперервної військової служби на день звільнення 14.08.2012 року 20 років 00 місяців 27 днів та про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надати статус «ветерана військової служби» та видати відповідне посвідчення.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції позивач подав письмову заяву про часткову відмову від адміністративного позову в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надати статус «ветерана військової служби» та видати відповідне посвідчення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він має право на отримання посвідчення ветерана військової служби, оскільки на момент звільнення з військової служби його загальна вислуга років становить 20 років 00 місяців 27 днів, що підтверджується належними документами.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року адміністративний позов задоволено. Зобов`язано Львівський обласний військовий комісаріат визнати наявність строку календарної безперервної військової служби ОСОБА_1 на день звільнення 14 серпня 2012 року 20 років 00 місяців 27 днів.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що в період між навчанням у Львівському ліцеї ім..Героїв Крут (з 15.06.1995 р.) та датою зарахування на посаду курсанта військового інституту при Державному університеті «Львівська політехніка» (по 31.07.1995 р.) позивач не проходив військову службу, не був зарахований у списки особового складу навчального закладу, не перебував у відпустці, у зв`язку з чим період з 16 червня 1995 року по 31 липня 1995 року не може бути визнаний таким, що зараховується до безперервної календарної вислуги років.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта ОСОБА_2 надала пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду надав пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що вказані документи спростовують покликання представника відповідача про не зарахування періоду між навчанням у Львівському ліцеї імені Героїв Крут та навчанням у військовому інституті при Держаному університеті «Львівська політехніка» до загальної вислуги років чи до календарної вислуги років.

Відповідач не довів перед судом у чому полягає різниця між загальним строком військової служби та строком безперервної військової служби та визнав, що у законодавстві критерії такої відмінності не встановлені.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 вступив до Львівського військового ліцею імені Героїв Крут 17.07.1992 року та закінчив навчання 15.06.1995 року. За результатами навчання ОСОБА_1 випущено з ліцею і видано атестат про середню освіту звичайного зразка, та зобов`язано начальника відділу кадрів і стройового направити випускника до вищого навчального закладу Міністерства оборони України згідно затвердженого плану розподілу випускників /а.с.37/.

Згідно з витягом з наказу начальника Львівського військового ліцею імені Героїв Крут від 31.05.1995 року № 78 «Про підсумки роботи комісії з розподілу ліцеїстів випускного курсу Львівського військового ліцею імені Героїв Крут до вищих навчальних закладів Міністерства оборони України» ОСОБА_1 направлено для вступу до військового інституту при ДУ «Львівська політехніка».

З архівної довідки виданої Львівським територіальним архівним відділом галузевого державного архіву МО України від 11.04.2013 року № 179-2/515 вбачається, що згідно з наказом начальника відділення військової підготовки Державного університету «Львівська політехніка» № 149 від 03.07.1995 року ОСОБА_1 вважався прибулим у відділення військової підготовки для здачі вступних іспитів та наказом № 187 від 08.08.1995 року зарахований на І курс навчання Відділення військової підготовки Державного університету «Львівська політехніка» на підставі наказу ректора ДУ «Львівська політехніка» № 24/4а/10 від 01.08.1995 року.

Наказом прокурора Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері від 14.08.2012 року № 74к ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п. "г" ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та зазначено, що вислуга років станом на 14.08.2012 року становить 20 повних років.

ОСОБА_1 звернувся 27.11.2012 року з письмовою заявою до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 про видачу йому посвідчення ветерана військової служби, так як календарна вислуга становить 20 років .

Військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовив ОСОБА_1 у видачі посвідчення «Ветерана військової служби» з підстав викладених у письмовій відповіді на звернення, вказавши, що період з 16.06.1995 року по 31.07.1995 року не зараховано позивачу до безперервної календарної військової служби.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 19.10.2006 року у справі № 2А-387/06 зобов`язано Західне оперативне командування та Військову прокуратуру Західного регіону України зарахувати ОСОБА_1 у загальний строк військової служби та у строк безперервної військової служби час навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут та зобов`язано встановити початком військової служби день зарахування до вказаного навчального закладу - 17.07.1992 року.

Наказом Військової прокуратури Західного регіону України № 27 від 05.03.2007 року «Про встановлення стажу безперервної військової служби капітана юстиції ОСОБА_1 » рішення суду виконано та встановлено, що загальний строк військової служби та строк безперервної календарної військової служби капітана юстиції ОСОБА_1 станом на 01.03.2007 року становить 14 років 7 місяців 12 днів, таким чином зарахувавши позивачу спірний період до строку безперервної календарної військової служби.

Наказом прокурора Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері від 14.08.2012 року № 74к ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п. "г" ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та зазначено, що вислуга років станом на 14.08.2012 року становить 20 повних років.

Згідно з протоколом засідання комісії по встановленню трудового стажу для виплати надбавки за вислугу років № 90/12 від 05.09.2012 року комісія встановила, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі з 17.07.1992 року по 14.08.2012 року, а тривалість стажу, який дає право на отримання надбавки за вислугу років, становить 20 років 00 місяців 28 днів. Висновок зроблений на підставі особової справи позивача та послужного списку.

З розрахункової ОСОБА_3 вбачається, що вислуга років позивача станом на 01.01.2009 року становить 16 років 05 місяців 14 днів, а з 17.07.2012 року підполковнику ОСОБА_1 встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 35 %, що згідно з п. 13.1 наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 відповідає 20-25 рокам вислуги /а.с.20, 48/. У судовому засіданні позивач підтвердив, що відповідну надбавку органи фінансової служби військових частин нараховують та виплачують йому.

У трудовій книжці ОСОБА_1 міститься запис № 1 про те, що позивач проходив військову службу у Збройних силах України з 17.07.1992 року по 14.08.2012 року /а.с.40/.

Вказані документи спростовують покликання представника відповідача про не арахування періоду між навчанням у Львівському ліцеї імені Героїв Крут та навчанням у військовому інституті при Держаному університеті «Львівська політехніка» до загальної вислуги років чи до календарної вислуги років.

Відповідно до ст. 1 та ст. 22 Конституції України наша держава є правовою;право і свободи людини і громадянина закріплені в Конституції України не є вичерпними, не можуть бути скасовані та при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року у справі №813/1544/13-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний