Справа № 820/6317/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2015 р. м. Київ К/800/1061/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Левіної А. А.,

за участю: представника відповідача - Харківської митниці Міндоходів - Піддубняка А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської митниці Міндоходів на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська пивна компанія-Холод" до Головного управління Державного казначейства України в Харківській області, Харківської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківська пивна компанія-Холод" звернулось з позовом до Головного управління Державного казначейства України в Харківській області, Харківської митниці Міндоходів, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці Міндоходів про коригування заявленої митної вартості товарів № 807000003/2013/001221/2 від 02 липня 2013 року та № 807000003/2013/001222/2 від 02 липня 2013 року; визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Харківської митниці Міндоходів від 03 липня 2013 року за № 807100000/2013/00843 та № 807100000/2013/00842; зобов'язати Головне управління державної казначейської служби України в Харківський області повернути грошові кошти, переплачені ТОВ "Харківська пивна компанія-Холод", у сумі 149 516 грн як мито та ПДВ, шляхом зарахування цієї суми на поточний рахунок Товариства.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням апеляційної інстанції, відповідач - Харківська митниця Міндоходів - звернувся з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, пояснення представника Харківської митниці Міндоходів, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що 21 травня 2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківська пивна компанія-Холод" (Україна) - та Компанією "FOSHAN CITY SHUNDE WEILI KITCHEN EQUIPMENT CO. LTD" (КНР) укладено контракт № 210213.

21 червня 2013 року на підставі контракту №210213 від 21 травня 2013 року Товариством ввезено на територію України і розпочато митне оформлення товару - холодильні вітрини для банок: моделі СS-75Т бренду "Non Stop", в кількості 200 шт.; моделі СS-75Т бренду "Моjо", в кількості 260 шт. виробництва Компанії "FOSHAN CITY SHUNDE WEILI KITCHEN EQUIPMENT CO. LTD" (КНР).

Митна вартість даного товару визначалась декларантом відповідно до ст. 58 Митного кодексу України за основним методом - за ціною договору щодо товарів, що імпортуються (вартість операції).

Позивачем оформлено 2 вантажно-митні декларації на дві партії вищевказаного товару за ціною договору, а саме: ВМД № 807100000/2013/029338 від 21 червня 2013 року та ВМД № 807100000/2013/029334 від 21 червня 2013 року.

Під час митного оформлення позивачем надано наступні документи: контракт № 210213 від 21 лютого 2013 року із виробником даного товару - Компанією "FOSHAN CITY SHUNDE WEILI KITCHEN EQUIPMENT CO. LTD" (КНР); специфікацію № 1 від 21 лютого 2013 року до контракту № 210213 від 21 лютого 2013 року, відповідно до якої вартість холодильних вітрин для банок моделі 8С-75Т бренду "Моjо", в кількості 260 од., становить 30940,00 дол. США, а бренду "Non Stop", в кількості 200 од., становить 23 800,00 дол. США; комерційні інвойси від 27 квітня 2013 року WL-PI1302382-1, WL-PI1302382-2 та пакувальні листи на імпортовані холодильні вітрини для банок моделі 8С-75Т бренду "Моjо", в кількості 260 од., та бренду "Non Stop", в кількості 200 од.; коносаменти № OOLU від 11 травня 2013 року та № OOLU від 11 травня 2013 року, відповідно до яких відправником вантажу морським транспортом є Компанія "FOSHAN CITY SHUNDE WEILI KITCHEN EQUIPMENT CO. LTD" (КНР), а одержувачем в порту Одеса - ТОВ Харківська пивна компанія-Холод" (Україна); міжнародні товарно-транспортними накладні CMR № 609/1 від 18 червня 2013 року, № 608/1 від 08 червня 2013 року, відповідно до яких відправником вантажу є Компанія "FOSHAN CITY SHUNDE WEILI KITCHEN EQUIPMENT CO. LTD" (КНР), а одержувачем - ТОВ "Харківська пивна компанія -Холод" (Україна); рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажу від 04 червня 2013 року № ДЛ-0000609 ООО "Дамас-Логистик"; генеральний договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 25 квітня 2013 року № 250413 ТОВ "Харківська пивна компанія-Холод" з ООО "Дамас-Логистик" та договір на транспортно-експедиторське обслуговування автомобільним транспортом від 10 жовтня 2012 року № ДЛ- 29-1 між ООО "Дамас-Логистик" та ЧП "ВВ-Транс"; комерційні пропозиції Компанії "FOSHAN CITY SHUNDE WEILI KITCHEN EQUIPMENT CO. LTD" (КНР) по кількість запропонованого товару та його вартість, відповідно до яких вартість холодильних вітрин для банок моделі 8С-75Т бренду "Моjо", в кількості 260 од., становить 0940,00 дол. США, а бренду "Non Stop", в кількості 200 од., становить 23 800,00 дол. США; прайс - лист Компанії "FOSHAN CITY SHUNDE WEILI KITCHEN EQUIPMENT CO. LTD" (КНР) на холодильні вітрини, відповідно яких їх ціна моделі С8-75Т відповідає комерційним пропозиціям експортера; сертифікати походження товару від 11 травня 2013 року, ССРІТ № 123694781, ССРІТ № 123694782 та експортна митна декларація КНР від 11 травня 2013 року № 543511275, відповідно яких холодильні вітрини для банок моделі SС-75Т, бренду "Non Stop", в кількості - 200 од., холодильні вітрини для банок моделі SС-75Т, бренду "Моjо", в кількості - 260 од., вироблені постачальником - Компанією "FOSHAN CITY SHUNDE WEILI KITCHEN EQUIPMENT CO. LTD" (КНР) та експортовані позивачем за ціною договору - 54 740 дол. США; паспорт якості (керівництво по експлуатації) на холодильні вітрини для банок моделі SС- 75Т завірені виробником; платіжні доручення в іноземній валюті ТОВ "Харківська пивна компанія-Холод" № 25 від 11 квітня 2013 року та № 26 від 29 квітня 2013 року на перерахування Компанією "FOSHAN CITY SHUNDE WEILI KITCHEN EQUIPMENT CO. LTD" (КНР) коштів, на загальну суму 54 740 дол. США, згідно контракту № 210213 від 21 лютого 2013 року; листи ТОВ "Харківська УПК-Холод" від 21 червня 2013 року №№ ТР/1 та ТР/2 про відсутність застережень, передбачених частиною 1 статті 58 МК України, щодо визначення митної вартості за ціною договору.

При розгляді документів під час контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та у зв'язку із сумнівами щодо митної вартості товару Митницею запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення з проведенням верифікації, враховуючи формацію, надану листом ДМСУ від 08 жовтня 2010 року № 11/2-10.16/11627-еп; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Для підтвердження заявленої митної вартості від декларанта Харківською митницею також витребувана копія митної декларації країни відправлення, але з проведенням верифікації, враховуючи інформацію надану листом ДМСУ від 08 жовтня 2010 року № 11/2-10.16/11627-еп.

У зв'язку з ненаданням додаткових документів митницею самостійно визначено митну вартість шляхом прийняття рішень про коригування заявленої митної вартості товарів № 807000003/2013/001221/2 та № 807000003/2013/001222/2, відповідно до яких збільшено митну вартість товару, що поставлявся на адресу ТОВ "Харківська пивна компанія-Холод", і видано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 03 липня 2013 року за № 807100000/2013/00843 та № 807100000/2013/00842.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку, тому позов задовольнив повністю.

Колегія суддів погоджується з висновками судів частково.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. Проте, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи. Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. В розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи відповідно до ч. 2 ст. 53 МК містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, слід мати на увазі, що митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати лише перевірку: числового значення заявленої декларантом митної вартості; наявність в поданих декларантом документах відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Підставою витребування митницею додаткових документів стало загальне посилання на норми законодавства, зокрема, на декларантом використано відомості, які містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону митницею під час здійснення контролю митної вартості товару не надано доказів, які підтверджували б, що надані декларантом документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК, містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що митницею під час здійснення контролю митної вартості товару не надано доказів, які підтверджували б неможливість застосування числового значення заявленої декларантом митної вартості, що співпадає з числовим значенням ціни договору, вказаної в інвойсах.

Разом з цим, митницею не доведено правомірності рішення, прийнятого у зв'язку з невиконанням позивачем безпідставних вимог щодо витребування додаткових документів, оскільки відповідач не надав докази того, що саме додатково витребувані документи є такими, що у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару.

Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Щодо встановлення митної вартості товару за другорядним методом в порядку статей 60, 61 МК України шляхом співставлення ціни задекларованого позивачем товару із даними з цінової бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ, то суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду, що порівняння митним органом задекларованих товарів є необґрунтованим, оскільки ця інформація містить виключно відомості про товари, які не мають схожі характеристики та/або не складаються із схожих компонентів з продукцією, яку завозив позивач, завдяки чому ці товари не виконують однакові функції, а тому не є комерційно взаємозамінними, тобто товари, на які посилається митниця, не наділені ознаками подібності (аналогії) в розумінні вимог Митного кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару надано всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити митну вартість товару за основним методом, а відтак висновки суду апеляційної інстанції про визнання протиправними рішення та картки відмови ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язати повернути грошові кошти, то суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 301 МК визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення (затверджений наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364) та Порядком взаємодії (затверджений наказом Державної митної служби України Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1095/14362), на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

При цьому, за Порядком взаємодії основною умовою повернення коштів є обов'язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року у справі № 21-21а14.

Крім того, у постанові від 07 вересня 2012 року (справа № 21-242а12) Верховний Суд України висловив таку правову позицію: аналіз статті 266 МК, а також положень Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2006 року № 1766, дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості. З урахуванням наведеного суд, постановляючи рішення про стягнення надмірно сплачених митних платежів, фактично визначає митну вартість ввезеного товару, чим підміняє митний орган.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду апеляційної інстанції частково ґрунтується на не правильному застосуванні ним норм матеріального права, а тому його постанова в частині зобов'язання вчинити дії підлягає скасуванню.

Керуючись статями 221, 223, 224, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Харківської митниці Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року в частині задоволення позову про зобов'язання Головного управління державної казначейської служби України в Харківський області повернути грошові кошти, переплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківська пивна компанія-Холод", у сумі 149 516,69 гривень (сто сорок дев'ять тисяч п'ятсот шістнадцять гривень шістдесят дев'ять копійок) як мито та податок на додану вартість, шляхом зарахування цієї суми на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська пивна компанія-Холод" скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

В решті постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: