Справа № 2а-2705/10/2110
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2015 р. м. Київ К/800/65895/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона про визнання бездіяльності протиправною, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 13 грудня 2010 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона (Управління ПФ) про визнання бездіяльності протиправною.

Зазначав, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2008 року відповідача зобов'язано здійснити перерахунок пенсії з дня виникнення права на пенсію.

Посилаючись на те, що такий перерахунок здійснений без нарахування компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням їх виплати, просив зобов'язати Управління ПФ провести розрахунок та виплату компенсації у зв'язку невчасною виплатою пенсії за 2007-2010 роки. Також просив зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити таку ж компенсацію, нараховану на попередньо невиплачену компенсацію.

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 13 грудня 2010 року позов задоволено частково. Зобов'язано Управління ПФ виконати розрахунок і виплатити ОСОБА_4 компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати частини пенсії в період з грудня 2007 року до травня 2010 року включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 червня 2014 року, рішення суду першої інстанції скасовано а у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду України рішення касаційного суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Під час повторного касаційного розгляду справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з такого.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Також просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині, якою відмовлено у задоволені позовних вимог, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні ПФ та отримує пенсію за віком.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2010 року, зобов'язано Управління ПФ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з дня виникнення права на пенсію з врахуванням його доходів за період з січня 1995 року по грудень 1999 року включно, які визначені в довідках державної податкової інспекції.

Постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2008 року набрала законної сили 18 березня 2010 року і вчасно виконана відповідачем.

Частково задовольнивши позов, що розглядається, суд першої інстанції керувався вимогами Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (Закон № 2050-ІІІ). Відмовивши у задоволенні вимог про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на невиплачену раніше таку ж компенсацію, суд зазначив, що спірна виплата не є тим доходом, на який розповсюджується дія згаданого Закону.

Скасувавши це рішення та відмовивши у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що компенсація можлива лише в тому разі, коли пенсія нарахована, але не виплачена.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з такими висновками апеляційного суду не погоджується.

Частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову щодо нарахування компенсації на невчасно виплачену пенсію.

Водночас, вимоги позову та касаційної скарги щодо нарахування компенсації на попередньо не нараховану компенсацію вбачаються необґрунтованими.

Зокрема, частиною другою статті 2 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру.

Оскільки компенсація має разовий характер, у разі затримки виплати її сум, на них не може нараховуватись нова компенсація.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року скасувати, а постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 13 грудня 2010 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов