Справа № 2-а/401/17/14 (401/117/14-а)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"20" січня 2015 р. справа № 401/117/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області

на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.03.2014 р. у справі № 401/117/14-а

за позовом ОСОБА_1

до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області

про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У січні 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області Мехед О.В. від 20.11.2013р ВП № 40805491 про відмову в прийнятті до провадження та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-21/10, виданого 12.06.2013 р. Світловодським міськрайсудом стягувачу ОСОБА_1;

- зобов'язати державного виконавця виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області Мехед О.В. прийняти виконавчий лист листа № 2а-21/10, виданого 12.06.2013 р. Світловодським міськрайсудом стягувачу ОСОБА_1, та відкрити виконавче провадження у порядку та спосіб передбачений чинним законодавством.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.03.2014 р. позов задоволено, а саме:

- скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Мехед О.В. від 20 листопада 2013року ВП № 40805491 про відмову в прийнятті до провадження та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-21/10 виданого 12 червня 2013 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області стягувачу ОСОБА_1;

- зобов'язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Мехед О.В. прийняти виконавчий лист № 2а-21/10 виданий 12 червня 2013 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області стягувачу ОСОБА_1 та

відкрити виконавче провадження у порядку та спосіб передбачений чинним законодавством.

Постанова мотивована тим, що відповідач не довів правомірність прийняття оскарженої постанови, відсутність у виконавчому листі інформації не перешкоджає державному виконавцю у прийнятті виконавчого листа до виконання та відкриті виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування обставин по справі та невідповідність висновків обставинам справи. Зокрема, відповідач посилається на те, що відповідно до п. «в» п.п.3.3 р.III «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року N 512/5, при перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пункту 3 частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець враховує те, що відсутність коду за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України стягувача та боржника (для юридичних осіб) допускається, якщо законодавством країни, на території якої зареєстровано юридичну особу, не передбачено присвоєння юридичній особі такого коду. Відповідно до п.п.2.3. п.2 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 20.05.2003 р. N 43/5, даними, що вносяться до реєстру, зокрема, є повне найменування стягувача та боржника, їх адреси і, у разі наявності, - ідентифікаційний код за ЄДРПОУ для юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків для фізичних осіб (серія та номер паспорта - для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті).

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Позивач надіслав апеляційному суду письмові заперечення, в яких просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивачем було подано відповідачу до виконання виконавчий лист № 2а-21/10, виданий Світловодським міськрайонним судом 12.06.2013 року, про зобов'язанням боржника надати довідку для проведення перерахунку пенсії. Постановою державного виконавця Мехед О.В. від 20.11.2013 року ВП № 40805491 відмовлено в прийнятті виконавчого листа до провадження та у відкритті виконавчого провадження з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» ст. 369 ЦПК та п. 3.3 «Інструкції з організації примусового виконання» та вказано на недоліки в оформленні змісту виконавчого листа, а саме невідповідність виконавчого листа вимогам, передбаченим п.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», що, на думку державного виконавця, перешкоджає своєчасному та повному виконанню рішення суду.

Позивач звертався до Світловодського міськрайонного суду із заявою про виправлення описки з урахуванням вимог зазначеної постанови державно виконавця. Проте, ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 25.10.2013 року у справі № 401/4776/13-а, що набрала законної сили 31.10.2013 року, в задоволені заяви позивачу відмовлено з посиланням на необґрунтованість вимог постанови державного виконавця. Після цього позивач подавав начальнику відділу ДВС 28.11.2013 року скаргу на постанову державного виконавця з вимогою її скасувати, але його скарга була залишена без задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про неправомірність постанови державного виконавця від 20.11.2013 року ВП № 40805491, з наступних підстав.

Так, зі змісту постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Мехед С.В. від 20.11.2013 року ВП №40805491 вбачається, що позивачу відмовлено у відкритті виконавчого провадження з тих підстав, що у виконавчому документі не було зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер боржника. Відсутність вказаних відомостей перешкоджає своєчасному, повному виконанню рішення суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з ч.2 цієї статті здійснюється державними виконавцями. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З матеріалів справи вбачається, що 12.06.2013 р. Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області було видано виконавчий лист № 2а-21/10, згідно якого боржником є управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області. Ідентифікаційний код боржника у виконавчому листі вказано не було.

Відповідно до п.6 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Зі змісту вказаного положення закону вбачається, що норма щодо зазначення ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника чи індивідуального ідентифікаційного номера стягувача і боржника є диспозитивною, тому відсутність вказаних відомостей не може бути підставою для відмови позивачу у прийнятті виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Положення підзаконних нормативно-правових актів, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, суперечать п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» і тому відповідно до ч.4 ст.9 КАС України застосуванню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.12.2007 року (справа Нефедов проти України, заява № 30855/05) зазначено, що заявник, маючи на руках виконавчий лист, виданий на виконання остаточного рішення суду, винесеного проти державного органу, мав би бути звільнений від обов'язку Ініціювати якусь процедуру щодо інших адміністративних органів з метою виконання рішення. Про це зазначено також і у рішенні Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 року (справа Васильєв проти України, заява № 10232/02).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вже звертався з відповідною заявою про виправлення описки у виконавчому листі, проте ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.10.2013 року у справі 401/4776/13-а йому було відмовлено з посиланням на ст.ст. 5, 7, 11 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на те, що боржник в цій справі - управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області зобов'язаний вчинити певні дії, колегія суддів вважає, що державний виконавець не має перешкод для ідентифікації боржника та проведення виконавчих дій.

Окрім того, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанову від 20.11.2013 року ВП № 40805491 прийнято державним виконавцем з порушенням встановленого законом порядку, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.03.2014 р. у справі № 401/117/14-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун