Справа № 816/4856/14
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4856/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко І.В.,

представника позивача - Переяслівець В.М.,

представника відповідача - Мосієнко В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" (далі - ТОВ "Українське зерно", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - ДПІ у м. Полтаві, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 04.11.2014 №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість (далі - ПДВ) в розмірі 1 012 980,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що господарські операції з придбання макухи соєвої та вапняково-мінерального комплексу у ТОВ "Осіріс-Юг" зафіксовані всіма належними первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік та податкова звітність. Висновки відповідача, які ґрунтуються лише на результатах перевірки контрагента позивача, не можуть слугувати законною підставою для зменшення розміру від'ємного значення з ПДВ за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, оскільки жодним нормативно-правовим актом не передбачена відповідальність господарюючого суб'єкта за порушення законодавства, допущені його контрагентами.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. В наданих суду письмових запереченнях на позов вказувала, що ДПІ у м. Полтаві враховано матеріали податкової перевірки контрагента позивача, якою встановлено факт відсутності контрагента за податковою адресою. Виходячи з цього, відповідач робить висновок про те, що підприємствам-контрагентам перераховувалися кошти без мети реального настання правових наслідків. Цим самим не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, зокрема, із ТОВ "Осіріс-Юг".

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи суд встановив, що юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" (ідентифікаційний код 30044094) зареєстроване виконавчим комітетом Полтавської міської ради Полтавської області 14.07.1998, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 1 000083 (т.1 а.с. 18). ТОВ "Українське зерно" перебуває на податковому обліку в податкових органах з 15.07.1998 за № 4028 та є, зокрема, платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №23994223 серії НБ №289530, виданого 06.09.2004 (т. 1 а.с. 22).

У період з 22.07.2014 по 28.07.2014 посадовими особами ДПІ у м. Полтаві на підставі наказу від 21.07.2014 №1665 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Українське зерно" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках із ТОВ "Синтегра" за січень, лютий 2014 року та з ТОВ "Осіріс-Юг" за березень 2014 року, результати якої оформлено актом від 04.08.2014 №4573/16-01-22-02/30044094 (т. 1 а.с. 25-39).

Вказаним актом зафіксовано порушення ТОВ "Українське зерно" п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого:

- завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по ПДВ за січень 2014 року в розмірі 22 245,00 грн;

- занижено суму позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ за лютий 2014 року в розмірі 25 341,00 грн;

- завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ за березень 2014 року в розмірі 1 012 980,00 грн.

В матеріалах справи наявні заперечення ТОВ "Українське зерно" від 12.08.2014 №940 (т. 1 а.с. 40-51) на акт перевірки, за наслідками розгляду якого висновки перевірки залишені без змін, про що свідчить копія відповіді ДПІ у м. Полтаві від 18.08.2014 №11653/10/16-01-22-02-20 (т. 1 а.с. 52-59).

На підставі даного акту ДПІ у м. Полтаві 20.08.2014 винесено податкові повідомлення-рішення форми "Р":

- №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ в розмірі 1 012 980,00 грн за податковою декларацією від 17.04.2014 № за березень 2014 року та в розмірі 22 245,00 грн за податковою декларацією від 20.02.2014 № за січень 2014 року (т. 1 а.с. 60);

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ за основним платежем в розмірі 25 341,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 12 670,50 грн (т. 1 а.с. 62).

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення до Головного управління Міндоходів у Полтавській області (т. 1 а.с. 64-77). Рішенням від 27.10.2014 № 2312/10/16-31-10-04-12 (т.1 а.с. 78-85) скасовано податкові повідомлення - рішення від 20.08.2014 № в частині зменшення від'ємного значення в розмірі 22 245,00 грн та скасовано повністю податкове повідомлення - рішення №.

04.11.2014 ДПІ у м. Полтаві на підставі акта перевірки від 04.08.2014 №4573/16-01-22-02/30044094 з урахуванням рішення ГУ Міндоходів у Полтавській області від 27.10.2014 №2312/10/16-31-10-04-12 прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В4" №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ в розмірі 1 012 980,00 грн. за податковою декларацією від 17.04.2014 № за березень 2014 року (т. 1 а.с. 86).

Не погодившись із висновками контролюючого органу, позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку висновкам перевірки та спірному акту індивідуальної дії на предмет відповідності їх критеріям, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Визначення розміру належних платнику податку сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість здійснюється на підставі норм ст. 200 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до положень пунктів 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як свідчать матеріали справи фактичною підставою для висновку про завищення позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту з ПДВ є висновок перевірки про безтоварність операцій з поставки сировини, придбаної позивачем у контрагента - ТОВ "Осіріс-Юг" у березні 2014 року.

Як встановив суд з матеріалів справи, видами економічної діяльності позивача за КВЕД є 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 10.01 - виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 46.33 - оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями і жирами; 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 4941 - вантажний автомобільний транспорт; 77.11 - надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів (т.1 а.с 20).

Для здійснення основного виду економічної діяльності ТОВ "Українське зерно" (покупець) 07.02.2014 уклав із ТОВ "Осіріс-Юг" (постачальник) договір поставки №070214 (т. 1 а.с. 106-108), за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1 даного Договору передбачено, що найменування товару, його кількість, ціна за одиницю і за позиціями вказується у видаткових накладних постачальника на товар.

Згідно наданих позивачем видаткових накладних:

- від 07.03.2014 № 405 (т.1 а.с. 109); від 10.03.2014 № 406 (т. 1 а.с. 113); від 14.03.2014 № 534 (т. 1 а.с. 117) товаром є макуха соєва;

- від 15.03.2014 № 535 (т. 1 а.с. 121) ; від 15.03.2014 № 536 (т. 1 а.с. 125) товаром є вапняково-мінеральний комплекс.

У відповідності до приписів ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим (п. 201.1).

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця (п. 201.4).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10).

На підтвердження факту поставки товару позивач надав податкові накладні, виписані ТОВ "Осіріс-Юг" на відвантажений товар: від 07.03.2014 №39 на суму 183 660,00 грн (ПДВ 30610,00 грн); від 10.03.2014 № 40 на суму 147 240,00 грн (ПДВ - 24 540,00 грн); від 14.03.2014 № 54 на суму 187 080,00 грн (ПДВ - 31 180,00 грн); від 15.03.2014 № 55 на суму 2 460 000,00 грн (ПДВ - 410 000,00 грн); від 15.03.2014 № 56 на суму 2 922 000,00 грн (ПДВ - 487 000,00 грн); від 16.03.2014 № 57 на суму 177 900,00 грн (ПДВ - 29 650,00 грн), всього на суму 6 077 880,00 грн, з яких ПДВ у сумі 1 012 980,00 грн включено до складу податкового кредиту за березень 2014 року (т. 1 а.с. 192-202).

Застережень щодо правильності оформлення та невідповідності змісту зазначених податкових накладних акт податкової перевірки не містить. Не встановленого таких і судом під час судового розгляду.

Пояснюючи доцільність придбання товарів у ТОВ "Осіріс-Юг" представник позивача зазначив, що придбаний товар в подальшому не реалізовувався, а був використаний для виготовлення кінцевого продукту - комбікорму, відповідно до укладеного з ТОВ "Агро Ком" договору підряду №31/12/13 від 31.12.2013 (т. 1 а.с. 142-145), актів приймання-передачі від 10.03.2014, від 20.03.2014, від 31.03.2014 (т. 1 а.с. 146-151) та відповідно до укладеного з ТДВ "Диканський комбікормовий завод" договору підряду №1 на виконання робіт по виготовленню продукції від 27.12.2013 (т. 1 а.с. 152-158), актів прийняття-передачі від 10.03.2014, від 20.03.2014, від 31.03.2014 (т. 1 а.с. 159-164).

Для перевезення придбаних у ТОВ "Осіріс-Юг" товарів ТОВ "Українське зерно" використало орендовані у ТОВ "Укрдиліжанс" автомобілі.

Так, 02.04.2012 між ТОВ "Українське зерно" (орендар) та ТОВ "Укрдиліжанс" (орендодавець) укладено договір оренди №020412 (т. 1 а.с. 203-205), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендодавець приймає у тимчасове платне користування ряд транспортних засобів, зокрема: МАЗ модель 53371-029, тип: вантажний бортовий, державний номер НОМЕР_1, колір білий, шасі НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.11.2010 № НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 208).

Вказаний автомобіль в подальшому був використаний для доставки на переробку контрагентам ТОВ "Арго-Ком" та ТДВ "Диканський комбікормовий завод" сировини, визначеної в договорі поставки від 07.02.2014 № 070214.

Як зазначив представник позивача, перевезення вантажів ТОВ "Українське зерно" здійснює на підставі ліцензії Головної державної інспекції на автомобільному транспорті серії АВ № 550321 від 08.09.2010 (т. 1 а.с. 211).

Фактичне транспортування сировини від ТОВ "Осіріс-Юг" до переробних заводів здійснював водій ТОВ "Українське зерно" ОСОБА_3, який працює на підставі наказу про його прийняття на роботу від 01.02.2012 №11-к (т. 1 а.с. 210).

Факт транспортування підтверджується доданими до матеріалів справи товарно-транспортними накладними від 07.03.2014 № 405, від 10.03.2014 № 406, від 14.03.2014 № 534, від 15.03.2014 № 535, № 536, від 16.03.2014 № 537 (т.1 а.с. 111, 115, 119, 123, 127, 131).

Згідно з пунктом 5.1 Договору поставки від 07.02.2014 №070214 оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості партії товару (згідно з видатковою накладною) протягом 45 календарних днів від дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної постачальника.

На виконання зазначених умов розрахунки між сторонами здійснені у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 19.03.2014 № 1771 на суму 1 200 790,00 грн, в т.ч. ПДВ на суму 200 131,67 грн; № 1773 на суму 543 624, 00 грн, в т.ч. ПДВ на суму 90604,00 грн; від 20.03.2014 № 1777 на суму 710 000,00 грн в т.ч. ПДВ на суму 118 333,33 грн; від 22.04.2014 № 2629 на суму 153 000,00 грн в т.ч. ПДВ на суму 25 500,00 грн; від 18.09.2014 №1830 на суму 800 000,00 грн в т.ч. ПДВ на суму 133 333,33 грн; від 19.09.2014 № 1883 на суму 700 000,00 грн в т.ч. ПДВ на суму 116 666,67 грн; від 22.09.2014 № 1915 на суму 1 000 000,00 грн в т.ч. ПДВ на суму 166 666,67 грн; від 24.09.2014 № 1948 на суму 500 000,00 грн в т.ч. ПДВ 83333,33 грн; від 24.09.2014 № 1977 на суму 500 000,00 грн в т.ч. ПДВ на суму 83 333,33 грн (т.1 а.с. 133-141).

Під час перевірки будь-яких зауважень щодо повноти наданих документів, правильності оформлення, наявності всіх необхідних реквізитів та відповідності вимогам чинного законодавства перевіряючий в акті не зазначив.

У зв'язку з цим суд звертає увагу на те, що факт реальності господарської операції за участю позивача з ТОВ "Осіріс-Юг" повністю підтверджено залученими до матеріалів справи первинними документами.

Заперечуючи реальність господарських операцій ТОВ "Українське зерно" по взаємовідносинах з ТОВ "Осіріс-Юг" відповідач посилався лише на акт ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва від 23.05.2014 №87/14-02-22-03/36486823 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Осіріс-Юг" () щодо документального підтвердження господарських взаємовідносин із платниками податків за січень - лютий 2014 року", яким встановлено відсутність платника податків за податковою адресою (т. 1 а.с. 173-175). Також не встановлено у ТОВ "Осіріс-Юг" руху активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції, фізичних, технічних та технологічних можливостей до вчинення господарських операцій за період що перевірявся. Висновком перевірки не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ "Осіріс-Юг", їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме - відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій ТОВ "Осіріс-Юг".

Проте такі доводи відповідача, які фактично ґрунтуються на висновках перевірки контрагента, суд визнає суб'єктивним припущенням, яке не підтверджене жодним прямим доказом, на противагу чому позивач цілком підтвердив наявними у нього документами реальність господарської операції з придбання сировини у ТОВ "Осіріс-Юг".

З огляду на те, що позивач правомірно сформував податковий кредит, суми ПДВ, визначені у податкових накладних сплачені у повному обсязі, суд приходить до висновку про неправомірність рішення відповідача щодо зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2014 року.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду законності прийнятого ним спірного податкового повідомлення-рішення, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про його неправомірність.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 04.11.2014 №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" (ідентифікаційний код 30044094) судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 31.01.2015.

Суддя Є.Б. Супрун