Справа № 804/13975/14
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Лозицької І.О.
суддів Чорної В.В., Златіна С.В.
при секретарі судового засідання Василенко К.Є.
представників позивача Юрченка О.О., Крапивка М.Л.
представника третьої особи Жаворонкова С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної фіскальної служби України, третя особа: Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування наказу та визнання дій протиправними,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Державного підприємства «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної фіскальної служби України, третя особа: Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, в якому позивач просить:
- скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 25 грудня 2013 року № 1562 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування до Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності за порушення вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»;
Одночасно, позивач заявив клопотання, яке підтримали в судовому засіданні представники позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, на підставі ст.ст. 99, 100 КАС України, у зв'язку з пропущенням строку звернення до суду з поважних причин, а саме: тривале оскарження в досудовому порядку.
Представник третьої особи заперечував проти задоволення клопотання про поновлення строку звернення представникам позивача.
Розглянувши клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом та клопотання відповідача - 1 про залишення позову без розгляду, суд прийшов до висновку про необхідність поновлення строку звернення позивачу до суду та розгляду справи по суті.
У відповідності до ч. 1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строку, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Позивачем на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду було надано відповідні листи переписки позивача з відповідачами по справі та третьою особою, які містяться в матеріалах справи.
Також, задовольняючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів виходила з того, що у відповідності до вимог ст. 6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.
Відповідач-1 надіслав до суду заперечення, в яких зазначив, що оскаржуване рішення винесено у повній відповідності із Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», а тому, підстав для задоволення адміністративного позову немає.
Третя особа надала заперечення, в яких зазначила, що за результатами перевірки контролюючий орган прийшов до висновку щодо необхідності застосування до позивача спеціальної санкції у зв'язку з порушенням вимог Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», а тому, в задоволенні адміністративного позову має бути відмовлено.
В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити.
Представник третьої особи в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Відповідач-1 в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без участі його представника.
Відповідач-2 в судове засідання не з'явився, про дату час та місце якого, повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
В судовому засіданні за письмовим клопотанням відповідача - 2 було здійснено заміну неналежного відповідача - Міністерство доходів і зборів України на належного - Державну фіскальну службу України, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014р. № 160. (а.с. 120, 121).
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів проведено позапланову невиїзну документальну перевірку Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" з питань дотримання вимог валютного законодавства згідно повідомлень уповноваженого банку про порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, про що було складено акт від 27.06.2013р. № 462/16.3-14310112.
В ході перевірки позивача встановлено, що підприємством укладено наступні контракти:
Контракт від 25.01.2012р. №100004-12 з ТОВ "Мега-Збут", в особі директора Барабаш Сергія Олександровича. Адреса: АДРЕСА_1, тел./факс:НОМЕР_3 e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 Банківські реквізити: р/р НОМЕР_4 у філіалі ВАТ «БІНБАНК» у м. Ростов-на-Дону К/р НОМЕР_5 в ГРКЦ ГУ Банку Росії по Ростовській області БІК НОМЕР_6 ОКПО НОМЕР_7 ІНН НОМЕР_1 КПП НОМЕР_8 ОГРН НОМЕР_9.
Відповідно до умов контракту та додаткових угод до нього, продавець зобов'язується поставити товар (щебневу продукцію) в обумовленій контрактом кількості та якості, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його в порядку та за цінами згідно умов діючого контракту (п.1.1 контракту № 100004-12 від 25.01.2012).
Контракт діє до 31.12.2012р. або до повного виконання сторонами зобов'язань по контракту.
В оплату за отриманий гранітний щебень за період з 01.03.2012р. по 01.08.2012р. на рахунок позивача за реквізитами, вказаними в контракті, надійшла валютна виручка на загальну суму 4 350 000 рос.руб. (еквівалент 1 122 043 грн.).
Станом на 24.11.2012р. існує дебіторська заборгованість у розмірі 1 376 405,90 рос.руб. з граничним терміном погашення 16.01.2013р., чим порушено строки розрахунків, встановлених ст. 1 Закону України від 23.09.1994р. №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", із змінами та доповненнями.
Контракт від 12.06.2009р. № 339109 з ТОВ "ІнтерТріоні", в особі генерального директора Іванчика Антона Дмитровича. Адреса: АДРЕСА_2, тел.: НОМЕР_10 Банківські реквізити: р/р НОМЕР_11 у філіалі №3652 ВТБ 24 (ЗАО) м. Воронеж к/р НОМЕР_12 БИК НОМЕР_13 ОКПО НОМЕР_14 ИНН НОМЕР_2 КПП НОМЕР_15 ОГРН НОМЕР_16.
Відповідно до умов контракту та додаткових угод до нього, продавець зобов'язується поставити товар (щебневу продукцію) в обумовленій контрактом кількості та якості, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його в порядку та за цінами згідно умов діючого контракту.
Контракт діє до 31.12.2009р. або до повного виконання сторонами зобов'язань по контракту.
На виконання умов контракту Державне підприємство „Науково-виробниче об'єднання „Павлоградський хімічний завод" у періоді з 20.09.2012р. по 07.05.2013р., згідно ВМД, було експортовано щебню гранітного 10 710 т. на загальну суму 5265970,00 рос. руб. (1360955 грн.).
В оплату за отриманий гранітний щебень за період з 20.09.2012р. по 07.05.2013р. на рахунок позивача за реквізитами, вказаними в контракті, надійшла валютна виручка на загальну суму 7090000 рос.руб. (еквівалент 1822472,3 грн.).
Станом на 01.06.13р. існує дебіторська заборгованість у розмірі 5149746,97 рос. руб. з граничним терміном погашення 30.04.2013р. чим порушено строки розрахунків, встановлених ст.1 Закону України від 23.09.1994р. №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", із змінами та доповненнями.
У зв'язку з викладеним, Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів запропоновано Департаменту податкового та митного аудиту Міністерства доходів і зборів України застосувати до нерезидентів ТОВ "Мега-Збут" (Російська Федерація) та ТОВ "ІнтерТріоні", (Російська Федера) спеціальну санкцій: у вигляді індивідуального режиму ліцензування відповідно до ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».
До резидента Державного підприємства „Науково-виробниче об'єднання „Павлоградський хімічний завод" спеціальну санкцію у вигляді попередження.
Надалі, Міністерством доходів і зборів України були складені подання від 08.08.2013р. № 9668/5/99-99-22-03-01-16 щодо включення позивача до переліку суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких необхідно застосувати спеціальну санкцію.
25 грудня 2013 року, відповідно до зазначеного подання, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України було складено наказ № 1562, яким Державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" було включено до переліку суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких необхідно застосувати спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності за порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Позивач листом від 04.07.2014р. № 56/1-249 звернувся до Мінекономрозвитку з проханням призупинити дію наказу від 25.12.2013р. № 1562 у зв'язку з тим, що позивачем вживаються практичні заходи щодо усунення порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», що підкріплювалось відповідними доказами.
Мінекономрозвитку видало наказ від 04.08.2014р. № 931 «Про тимчасове зупинення дії спеціальної санкції, застосованої до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України», яким зупинило дію спеціальної санкції до 30.10.2014р. включно.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року № 185/94-ВР, виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.
Відповідно до ч.11 ст.5 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності може бути застосовано санкцію у вигляді тимчасового зупинення права здійснення такої діяльності у випадках порушення чинних законів України, що стосуються цієї діяльності, згідно із статтею 37 цього Закону.
Згідно п.4 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Мінекономрозвитку України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, застосовує до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальні санкції, передбачені Законом України "Про зовнішньоекономічну діяльність".
Пунктом 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року № 959-ХІІ передбачено, що за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності може бути застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій.
Частиною другою даної статті передбачено, що санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду.
Порядок застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) Міністерством економічного розвитку і торгівлі України спеціальних санкцій, передбачених ст.37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", до українських суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності, визначається Положенням про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (далі-Положення), затвердженим Наказом Міністерства економіки України від 17.04.2000 р. № 52.
Згідно пп.1.2. п.1. Положення, санкції застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, що порушили Закон України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та пов'язані з ним закони України, зокрема, в разі порушення суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, що встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та в разі проведення ними дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.
Відповідно до п.4.2. п.4. Положення, подання щодо застосування спеціальних санкцій до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності або тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності повинні містити інформацію: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання мовою країни їхнього місцезнаходження), найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство; відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, іншу доцільну інформацію. У поданні повинна міститись пропозиція щодо виду санкції, яку пропонується застосувати. Аналогічні вимоги закріплені й у ч.3 ст.37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність".
Про застосування санкцій, передбачених ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", видається наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у якому вказуються норми чинного законодавства, які було порушено, матеріали, на підставі яких видано наказ, реквізити суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовані санкції, та вид санкції, дата, з якої санкція починає діяти (п.4.8. Положення).
З аналізу зазначених вище норм законодавства, суд доходить висновку, що підставою для видання відповідачем наказу про застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності санкцій, передбачених ч.1 ст.37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", є належним чином оформлене подання, визначених у ч.2 ст.37 зазначеного закону, органів.
Колегією суддів встановлено, що оскаржуваний наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 25 грудня 2013 року № 1562 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» прийнятий на підставі подання Міністерства доходів і зборів України від 08.08.2013р. № 9668/5/99-99-22-03-01-16 щодо включення позивача до переліку суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких необхідно застосувати спеціальну санкцію, форма і зміст якого, відповідають встановленим законодавчим вимогам.
Таким чином, у відповідачів були наявні та законні підстави щодо формування, направлення подання та застосування до позивача санкцій, передбачених ч.1 ст.37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».
Щодо посилання позивача на зупинення строків розрахунків у зв'язку з поданням ним позовів до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.11 ст.37 Закону України «Про зовнішьоекономічну діяльність» у разі виникнення форс-мажорних обставин, подання позову до суду країни розташування контрагента чи Міжнародного комерційного арбітражного суду, Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України про визнання або стягнення з іноземного суб'єкта господарської діяльності боргу, пов'язаного з невиконанням умов зовнішньоекономічного договору (контракту), а також, у разі вжиття заходів щодо усунення порушень законодавства дію санкцій центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики може бути тимчасово зупинено. Після закінчення строку зупинення санкції, дія її поновлюється без додаткового рішення центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.
Статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України, відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір зарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Водночас ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.
З аналізу вищезазначених статей випливає, що строки, передбачені статтями 1 і 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», по закінченню яких, нараховується пеня за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (дебіторської/кредиторської заборгованості) зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується за умови, якщо резидентом вживаються практичні заходи щодо усунення порушення Закону, як це передбачено частиною одинадцятою статті 37 Закону «Про зовнішньоекономічну діяльність».
Тобто, ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачає зупинення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону з метою не нарахування пені державними податковими інспекціями за певних умов.
Враховуючи положення статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», ця стаття не регулює порядок застосування та скасування Мінекономрозвитку спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону, а тому не стосується предмету доказування у справі, що розглядається.
Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Вирішуючи питання щодо судового збору, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
У зв'язку з тим, що в задоволенні позову позивачу відмовлено, сума судового збору в розмірі 73,08 грн. не повертається.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України, при вирішені справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю, або частково.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», колегія суддів приходить до висновку щодо відмови в задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної фіскальної служби України, третя особа: Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування наказу та визнання дій протиправними - відмовити повністю.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя суддя суддя Постанова не набрала законної сили 26.01.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді І.О. Лозицька В.В. Чорна С.В. Златін І.О. Лозицька Ф.В.Рагімов