Справа № 700/1365/14-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 700/1365/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Бесараб Н.Г.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого су Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області на постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 12.01.2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Лисянському районі Черкаської області до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про визнання дій незаконними, скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

УПФУ в Лисянському районі Черкаської області звернулися до Лисянського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у Черкаській області про визнання дій щодо накладення штрафу незаконними, скасування постанови від 02.12.2014 року ВП № 40732950 про накладення штрафу в розмірі 1360 грн. за невиконання рішення суду у встановлений строк.

Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 12.01.2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області знаходиться виконавче провадження № 40732950 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-6758/11 від 30 жовтня 2013 року виданого Лисянським районним судом Черкаської області про зобов'язання УПФУ в Лисянському районі Черкаської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 і виплату доплати до пенсії в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком до основної пенсії та розмір якої встановлено ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням її змін, відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції ЗУ від 06.06.1996 року № 230-96/ВР, починаючи з 25.01.2011 року по 22.07.2011 року, з урахуванням раніше отриманих виплат, та щомісячної додаткової пенсії в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлено ч. 1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням її змін, відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції ЗУ від 06.06.1996 року № 230-96/ВР, починаючи з 25.01.2011 року по 22.07.2011 року, з урахуванням раніше отриманих виплат. Виконавчий лист видано на підставі постанови Лисянського районного суду Черкаської області від 20.09.2011 року по справі № 2а-6758/11.

Постановою від 02 грудня 2014 року за невиконання рішення суду на боржника - УПФУ в Лисянському районі накладено штраф в розмірі 1360 грн. Дану постанову позивач отримав 17 грудня 2014 року (вхідний № 488/06).

Відповідно до листа УПФУ в Лисянському районі від 25 листопада 2014 року доплата по перерахунку пенсії за період з 25.01.2011 року по 24.02.2011 року ОСОБА_2 нарахована в сумі 7878,05 грн.

14.11.2014 року за невиконання судового рішення у встановлений строк на позивача було накладено штраф в сумі 680 грн. 00 коп. та одночасно направлено вимогу про негайне виконання рішення суду у строк до 27.11.2014 року.

02.12.2014 року відповідачем прийнято спірну постанову щодо накладення на позивача штрафу в подвійному розмірі (1360 грн.) за невиконання судового рішення.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 75 Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому ст. 89 цього Закону.

У разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Таким чином, Закон чітко визначає умови притягнення боржників до відповідальності за невиконання без поважних причин рішення суду про зобов'язання виконати певні дії та поновлення на роботі, без дотримання яких, зазначені дії не можуть бути визнані законними.

З аналізу норм вказаного Закону вбачається, що визначальною умовою притягнення боржників до відповідальності за невиконання рішення суду у вигляді накладення штрафу є вирішення питання, щодо наявності вини боржника та поважності причин невиконання вимог суду.

За ч. 3 ст. 11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

В своїй постанові суд першої інстанції зазначив, що «… позивач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду, але на даний час рішення до позивача не надходило, тому для виконання постанови Лисянського районного суду в повному обсязі не мав законних підстав».

В свою чергу, судом першої інстанції навіть не зазначено коли подавалася вказана ним апеляційна скарга. Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу подачі апеляційної скарги на постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 20.09.2011 року по справі № 2а-6758/11, що було залишено поза увагою суду першої інстанції. Слід відзначити, що згідно бази даних Київського апеляційного адміністративного суду КП «ДАС» апеляційна скарга УПФУ в Лисянському районі Черкаської області по справі № 2а-6758/11 за позовом ОСОБА_2 до даної апеляційної інстанції не надходила.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (ч. 2 ст. 257 КАС України).

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням (п. 35 рішення у справі «Бурдов проти Росії»), а тому судом першої інстанції протиправно взято до уваги доводи позивача щодо неможливості виконати рішення суду в зв'язку з відсутністю коштів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що державний виконавець правильно визначив невиконання боржником рішення суду, яке набрало законної сили, та правомірно прийняв спірну постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до наведених вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду апеляційної інстанції достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність винесення ним спірної постанови, прийнятої на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України.

Згідно зі ст.198 ч.1 п. 4 та ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та постановлення нової про відмову в позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 99, 100,101, 196, 198, 202, 205 та 207 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області - задовольнити.

Постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 12.01.2015 року - скасувати та постановити нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.