Справа № 338/1635/14-а
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Справа № 876/10856/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 4 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

22.10.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку йому пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу; зобов'язати відповідача зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік за один рік і шість місяців) період його роботи з 31.05.1980 р. по 27.04.1994 р. - як трудовий стаж вироблений місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі; зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплатити йому пенсію з врахуванням пільгового обчислення стажу з жовтня 2006 року (з моменту призначення пенсії).

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 4 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії в частині вимог за період з жовтня 2006 року по 21 квітня 2014 року включно залишено без розгляду.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 4 листопада 2014 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі в перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зарахуванні пільгового стажу. Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 врахувавши період роботи з 31.05.1980 року по 27.04.1994 року, як трудовий стаж у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області зробити перерахунок пенсії, що виплачується ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу з 22 квітня 2014 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що факт роботи позивача у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в спірні періоди підтверджується трудовою книжкою та довідкою від 07.08.2014 року № 10-1062, в яких зазначено про розповсюдження пільг, передбачених Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а тому відповідач безпідставно відмовив позивачу у пільговому розрахунку стажу.

Крім того, суд першої інстанції вважає помилковим висновок відповідача про те, що обов'язковою умовою надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі один рік роботи за один рік 6 місяців є наявність письмового трудового договору про роботу у вказаній місцевості, з огляду на приписи п.5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону № 32-У від 26.07.2006), відповідно до якого пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 4 листопада 2014 року та прийняти нову постанову, якою прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що обчислення стажу роботи в районі Крайної Півночі після 1 січня 1991 року застосовується в одинарному розмірі.

Крім того, апеллянт стверджує, що позивачем не надано відповідний трудовий договір чи довідку, що уточнює особливий характер роботи та умов праці в районах Крайної Півночі, а тому немає підстав для зарахування стажу роботи позивача - період з 31.05.1980 року по 27.04.1994 року у півтора кратному розмірі.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з жовтня 2006 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Богородчанському районі як отримувач пенсії.

Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області листом від 26.09.2014 року № 450903, повідомлено ОСОБА_1, на його заяву про перерахунок пенсії, про те, що робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується до стажу як один рік роботи за один рік і шість місяців, за умови, що працівник мав право на пільги встановлені ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Пільги щодо обчислення стажу надавались особам, що прибули на Крайню Північ і в місцевості прирівняні до районів Крайньої Півночі та уклали строкові трудові договори про роботу в цих районах. Трудові договори, що заключалися на визначений термін, по закінченню цього терміну переукладались на такий же термін чи продовжувались на термін не менше одного року. Так як письмовий трудовий договір за період роботи в місцевості: прирівняних до районів Крайньої Півночі ОСОБА_1 не надавався, то для обчислення стажу роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі в півтора кратному розмірі (один рік роботи за один рік і шість місяців) підстав немає.

Згідно з п.5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами (абз.3 п.5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до пп.«б» п.7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, з системного аналізу наведених норм права випливає, що трудовий договір є не єдиним документом, який може підтверджувати роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як слідує із матеріалдів справи, позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт тесляром ремонтно-будівельної бригади з 31.05.1980 року по 01.04.1997 року, з них: в період з 31.05.1980 року по 30.03.1985 року - вахтово-експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (в Ханти-Мансійському автономному окрузі Тюменської області), з 01.04.1985 року по 31.10.1987 року - вахтово-експедиційним методом у районах Крайньої Півночі, (в Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області), з 01.11.1987 року по 31.05.1988 року - вахтово-експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (в Ханти-Мансійському автономному окрузі Тюменської області), з 01.06.1988 року по 27.04.1994 року - вахтово-експедиційним методом у районах Крайньої Півночі (в Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області), з 28.04.1994 року по 01.04.1997 року, що підтверджується довідкою, виданою Прикарпатським управлінням бурових робіт ПАТ "Укранафта" № 10-1062 від 07.08.2014 року, яка уточнює особливий характер праці чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії і яка підтверджує постійну зайнятість на роботі та яка дає право на встановлені законом пільги.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року № 1029 Ханти- Мансійський округ відноситься до місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області відноситься до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, беззаперечним фактом є те, що у спірні періоди позивач працював у місцевостях, які відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», прирівняні до районів Крайньої Півночі.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачає, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до п.3 Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки та довідки, що підтверджують стаж роботи та отримувані пільги під час роботи позивача в районі Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, є достатні підстави для зарахування йому до пільгового трудового стажу період роботи з 31.05.1980 року по 27.04.1994 року з розрахунку за кожний рік - один рік і шість місяців.

Покликання апелянта на те, що обчислення стажу роботи в районі Крайної Півночі після 1 січня 1991 року застосовується в одинарному розмірі, є безпідставними, виходячи з наступного.

Питання врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі (колишнього СРСР, а потім Російської Федерації) після 1 січня 1991 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією.

Відповідно до ч.4 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Згідно з ч.2 ст. 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абз.2,3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, вбачається, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Тобто, якщо певний період роботи особи на території РФ згідно з законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових основах, то в такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися щодо цієї людини і в Україні. Таким чином, стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи. В період 1991-1998 років на території РФ був чинним Закон РРСФР «Про державні пенсії в РРСФР» від 20 листопада 1990 року № 340-1, який діяв на території РФ з 1 січня 1992 року по 31 грудня 2001 року, на підставі якого всі періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються в трудовий стаж в 1,5 розмірі.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що апелянт звертався до підприємства, де працював позивач, чи до самого позивача з вимогою про дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряв умови праці ОСОБА_1 та інші відомості, передбачені законодавством, для визначення права позивача на пенсію, хоча такі повноваження надані управлінню Пенсійного фонду в Богородчанському районі Івано-Франківської області ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п.п.38,43 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірною відмову відповідача в перерахунку пенсії з врахуванням пільгового стажу та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) спірні періоди роботи, як трудовий стаж вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської залишити без задоволення, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 4 листопада 2014 року у справі №338/1635/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник