Справа № 810/7147/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року 810/7147/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скрипки І.М., секретар судового засідання Маджар О.М., за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

25 грудня 2014 року до Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (ДПІ, Інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Зазначала, що висновки відповідача про наявність порушення з боку позивача абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є помилковими, оскільки анулювання (прощення) банком заборгованості за договором про надання кредиту не є тотожним отриманому додатковому благу зокрема та доходу взагалі, тому відповідна сума не підлягає оподаткуванню. Наголошувала, що підстави для сплати податку у цьому випадку відсутні, оскільки фактично доходу як такого позивач не отримала; звертала увагу на те, що відносини між банкам та його клієнтами з питань надання банківських послуг, у тому числі щодо надання кредитів, є цивільно-правовими.

Посилаючись на протиправність винесеного повідомлення-рішення № від 24 липня 2014 року, просила його скасувати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судові засідання 13 січня, 23 січня та 28 січня 2015 року не з'явився, просив проводити розгляд справи без його участі. Також направив письмові заперечення, у яких позову не визнав та просив відмовити у його задоволенні; стверджував, що сума прощеного кредитором боргу є доходом платника податків у розумінні Податкового кодексу України, котрий підлягає оподаткуванню в порядку абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 такого кодексу. Вказував, що позивачем не оподатковано дохід, отриманий у вигляді суми прощеного кредитором боргу, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету, у зв'язку з чим податковим органом правомірно прийнято оскаржуване рішення про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб і донараховано штрафні санкції.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, з огляду на таке.

Як видно з Акта від 19 червня 2014 року №342/17-3/НОМЕР_1 (а.с.39-56), у період з 11 червня 2014 року по 17 червня 2014 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року.

За висновками цього Акта, позивачем фактично отримано дохід у вигляді анульованої заборгованості в сумі 220242,73 грн., про що згідно вимог чинного законодавства України їй повідомлено ПАТ «ОТП Банк», однак, в порушення вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, статті 176 Податкового кодексу України, ОСОБА_1 не подано до ДПІ декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік та не сплачено належний податок на доходи фізичних осіб до бюджету держави. Перевіркою повноти сплати (перерахування) суми податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті платником самостійно, встановлено розбіжність 37441,26 грн. в сумі податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті.

Не погоджуючись із висновками Акта перевірки, позивачем подано до ДПІ заперечення на нього (а.с.58-60).

Листом від 21 липня 2014 року №8970/10/1006-17-03/168 Інспекцією повідомлено ОСОБА_1, що висновок Акта перевірки залишено без змін (а.с.61-63).

На підставі Акта перевірки 24 липня 2014 року відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, згідно якого збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 37441,26 грн. за основним платежем і на 9360,32 грн. за штрафними санкціями (а.с.57).

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку.

Однак, Головним управлінням Міндоходів у Київській області у рішенні від 9 жовтня 2014 року №1381/В/10-36-10-01-04/804 (а.с.69-72) та Державною фіскальною службою України у рішенні від 23 жовтня 2014 року №2547/В/99-99-10-01-03-14 (а.с.82-85) таке податкове повідомлення-рішення залишене без змін, а скарги - без задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи, 22 січня 2008 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено кредитний договір №ML-008/019/2008, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у сумі 99273,81 швейцарських франків (а.с.10-19).

28 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» укладено додатковий договір до кредитного договору №ML-008/019/2008 від 22 січня 2008 року (а.с.36-37), за яким сторони домовились, що позичальник 28 серпня 2012 року зобов'язується погасити боргові зобов'язання в розмірі 63600,00 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього додаткового договору складає 530365,17 грн.

Згідно пункту 2.1.2 додаткового договору, за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та цього додаткового договору, сторони домовились, що банк, керуючись статтею 605 Цивільного кодексу України, здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 25863,60 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього додаткового договору складає 215678,50 гривень, і позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов'язання перед банком в повному обсязі. Застереження: позичальник стверджує, що банк проінформував його про необхідність сплати податків з суми прощеного боргу (а.с.36).

У пункті 3.6 такого додаткового договору вказано, що підписанням цього додаткового договору позичальник підтверджує, що кредитор повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації.

Факт підписання відповідного договору та повідомлення про необхідність відображення суми прощеного боргу у розмірі 215678,50 гривень у річній податковій декларації й необхідність сплати податків з суми прощеного боргу позивач не заперечує. Згідно наданої податковим органом інформації ПАТ «ОТП Банк» включив суму анульованого (прощеного) боргу ОСОБА_1 до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь такого платника податку у 2012 році.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

У відповідності до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За правилами підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

У силу положень пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За приписами підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За нормами абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

За визначенням у підпункті 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За положеннями підпункту 176.1 пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

За змістом пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Підпунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшує суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З урахуванням зазначених вище норм Податкового кодексу України, суд констатує, що обов'язок стосовно самостійного декларування та сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням; доведення рішення кредитора щодо анулювання (прощення) боргу до боржника шляхом або надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу, або укладення відповідного договору, або надання повідомлення під розписку; включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

У випадку, який розглядається, перераховані умови для сплати відповідного податку наявні.

Разом із тим, суд звертає увагу на наступну обставину.

Як встановлено під час судового розгляду справи, зокрема із додаткового договору від 28 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» (а.с.36-37), сума прощеного боргу складала 215678,50 грн. Цей факт (щодо названої суми прощення боргу) підтвердила позивач у судовому засіданні.

У той же час, Інспекція у Акті перевірки та під час прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення послалася на суму у розмірі 220242,73 грн. як таку, що було анульовано банком за додатковим договором від 28 серпня 2012 року. При цьому, жодних належних документів, на підставі яких зроблено висновок про прощення боргу саме у вказаній сумі, ДПІ не надала, хоча вони неодноразово витребовувалися судом у відповідача.

Таким чином, Інспекція не довела правомірності донарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб із суми 220242,73 грн.

При цьому, судом з'ясовано, що з матеріалів справи вбачається отримання позивачем доходу у вигляді анульованої суми боргу у розмірі 215678,50 грн. Тобто, саме із такої суми повинен обчислюватися відповідний податок.

Отже, Інспекція необґрунтовано та неправомірно нарахувала податок з доходів фізичних осіб за 2012 рік у розмірі 37441,26 грн. і застосувала штрафну санкцію у сумі 9360,32 грн., оскільки податковим органом не доведено, що позивач отримала дохід саме у розмірі 220242,73 грн.

Крім того, як вбачається із розрахунку до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відповідачем застосовано ставку у розмірі 17 відсотків на всю суму доходу у вигляді прощеного боргу у розмірі 220242,73 грн., у той час як ставка у розмірі 17 відсотків застосовується лише до суми, яка в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, суд констатує, що податковим органом неправильно визначено суму доходу у вигляді прощеного боргу саме у розмірі 220242,73 грн., а також помилково застосовано ставку 17 відсотків до всієї суми доходу.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 24 липня 2014 року № підлягає скасуванню у частині помилкового застосування ставки 17 відсотків до всієї суми доходу, а також з урахуванням суми прощеного боргу, зазначеної у додатковому договорі від 28 серпня 2012 року, а саме: у сумі 1019,52 грн. за основним платежем та 254,88 грн. за штрафними санкціями.

У іншій частині таке повідомлення-рішення суд залишає без змін, оскільки позивач не включила до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларувала суму доходу у вигляді прощеного (анульованого) боргу у розмірі 215678,50 грн. й не сплатила податкових зобов'язань із вказаної суми, хоча обов'язок щодо цього закріплено Податковим кодексом України та підлягає виконанню.

За нормами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

На підставі викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, зокрема у частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 липня 2014 року № у сумі 1019,52 грн. за основним платежем та 254,88 грн. за штрафними санкціями. У задоволенні решти вимог суд відмовляє.

У відповідності до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги мають майновий характер і їх суд задовольняє частково, то, з урахуванням частини, у якій у задоволенні позову відмовлено, а також сплаченої позивачем суми судового збору, - судові витрати щодо сплати судового збору присудженню на користь сторін не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області № від 24 липня 2014 року у сумі 1019 (одна тисяча дев'ятнадцять) грн. 52 коп. за основним платежем та 254 (двісті п'ятдесят чотири) грн. 88 коп. за штрафними санкціями.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 29 січня 2015 р.