Справа № 808/1161/14
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2014 рокусправа № 808/1161/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року у справі №808/1161/14
за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»
до за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: про Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції зобов'язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі по тексту - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області (далі по тексту - відповідач), третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі по тексту - третя особа), в якому просило, з урахуванням уточнень, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання платіжного доручення №2961 від 28.10.2013 на суму 340984,68 грн., які стягнуті з ТОВ «Науково-виробниче підприємство Запоріжбудматеріали» на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго».

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №808/1161/14.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач своєю бездіяльністю щодо неперерахування коштів, які перебувають на депозитному рахунку Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» порушує п. 12.18 розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 та статтю 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-III.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року у справі №808/1161/14 адміністративний позов задоволено. (суддя - Горобцова Я.В.) (а.с.72-76)

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що кошти, які надійшли на рахунки органу Державної виконавчої служби, відкриті в органах Державної казначейської служби України, в порядку примусового виконання рішень, не є коштами Державного бюджету України або доходом Державного бюджету, а відтак посилання відповідача на те, що недостатнє наповнення єдиного казначейського рахунка органами, що контролюють справляння надходжень бюджету, відволікання коштів єдиного казначейського рахунка зменшує рівень його ліквідності, звужує можливості органів Державної казначейської служби щодо забезпечення розрахунково-касового обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів є необґрунтованими.

Відповідач - Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року у справі №808/1161/14 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на існуючу практику розгляду судом першої інстанції аналогічних справ та зазначає, що станом на 14 лютого 2014 року - момент звернення позивача до суду з позовними вимогами, грошове підкріплення депозитного рахунку Шевченківського ВДВС було відсутнє. Питання наповнення єдиного казначейського рахунку, за рахунок якого проводяться усі видатки розпорядників, одержувачів бюджетних коштів, інших клієнтів, у тому числі з рахунків ВДВС, не залежить від Казначейства України. Крім того відповідач вказує, що ним було вчинено всі можливі дії щодо оплати платіжних доручень Шевченківського ВДВС, а затримка в перерахуванні коштів зумовлена обставинами, на які відповідач впливати не має можливості.

Також відповідачем заявлено клопотання від 17 листопада 2014 року про розгляд справи без участі його представника.

Позивач, відповідач та третя особа про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів вважає можливим розглянути справу без участі представників осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи на виконанні у третьої особи перебував наказ Господарського суду Запорізької області №908/565/13-г від 14 червня 2013 року про стягнення з ТОВ «Науково-виробниче підприємство Запоріжбудматеріали» на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» заборгованості в розмірі 360742,66 грн.

25 жовтня 2013 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження винесено розпорядження №39191199/12 про перерахування на відповідні рахунки грошових коштів у сумі 396928,77 грн., що надійшли 24.10.2013 року на депозитний рахунок при примусовому виконанні виконавчого документа №908/565/13-г, виданого 14 червня 2013 року Господарським судом Запорізької області, з яких 340984,68 грн. необхідно перерахувати на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» як погашення боргу за рішенням суду.

Листом від 25 грудня 2013 року №001-82/9979 позивач звернувся до начальника головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області та начальника управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя з вимогою щодо усунення порушень закону та термінового виконання платіжних доручень від 28 жовтня 2013 року 2961, №2962. Позивач зазначив у вказаному листі, що 29.10.2013 УДКСУ у Шевченківському районі м. Запоріжжя отримані платіжні доручення про перерахування коштів від 28.10.2013 №2961 на суму 340984,68 грн. та №2962 на суму 19757,98 грн. Кошти перебувають на депозитному рахунку Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, надійшли на рахунок від ТОВ «Науково - виробниче підприємство Запоріжбудматеріали» на виконання рішення суду про стягнення коштів на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго». Платіжні доручення передані по реєстру платіжних доручень розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 28.10.2013 року. Станом на 23.12.2013 року зазначені платіжні документи УДКСУ у Шевченківському районі м. Запоріжжя не виконані, що порушує права та законні інтереси ВАТ «Запоріжжяобленерго».

Згідно відповіді головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області від 24 січня 2014 року №09.1-08.1/56-795 проведення видатків розпорядників та одержувачів бюджетних коштів здійснюється органами Державної казначейської служби України у Запорізькій області у межах коштів, що надходять на субрахунок єдиного казначейського рахунку Головного управління та в порядку черговості надходження платіжних доручень, що обумовлено у договорах на розрахунково-касове обслуговування установ.

Статтею 3 Закону України «Про Державну виконавчу службу» визначено, що виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців.

Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку.

Згідно частин 1-2 статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі по тексту - Інструкція № 512/5), яка розроблена відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 12.1 р. ХІІ Інструкції № 512/5 органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках.

При перерахуванні коштів, які належать стягувачу - юридичній особі, списання коштів з відповідних рахунків органу ДВС здійснюється на підставі платіжних доручень (п.12.18 р. ХІІ Інструкції №512/5).

Виходячи із вказаних правових норм, колегія суддів приходить до висновку про те, що після передання платіжного доручення (платіжної вимоги) органи Державної казначейської служби зобов'язані перерахувати зазначені грошові кошти з депозитного рахунку ВДВС на рахунок, в даному випадку, Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго».

Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, зареєстрованою в Мін'юсті України 29.03.2004 року за № 377/8976 (далі по тексту - Інструкція №22), визначено, що платіжне доручення -розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Згідно Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр). Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Казначейство України є учасником системи електронних платежів Національного банку України.

Згідно частини 1 статті 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Відповідно до п. 1.2. Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ, затвердженої Наказом Державного казначейства України 26.12.2003 року за №242 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.01.2004 року за №106/8705 (далі по тексту - Інструкція №106), депозитні рахунки - рахунки, які відкривають в органах Державного казначейства та/або установах банків за коштами, які отримали бюджетні установи в тимчасове зберігання згідно з законодавством (без права користування цими коштами, що перебувають на цих рахунках) і з настанням відповідних умов належать поверненню або перерахуванню за призначенням.

Згідно п. 3.5. Інструкції №106, для обліку руху і наявності коштів на поточних рахунках в установах банків передбачений рахунок 31 «Рахунки в банках» з розподілом на субрахунки: 315 «Поточні рахунки для обліку депозитних сум».

Згідно з п. 3.6. зазначеної Інструкції №106, на субрахунку 315 «Поточні рахунки для обліку депозитних сум» обліковуються депозитні кошти, які надійшли на ім'я установи і з настанням відповідних умов підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням.

Пунктом 3.7 Інструкції №106 передбачено, що для обліку руху і наявності коштів установи, які зберігаються на рахунках, відкритих в органах Державного казначейства України, призначено рахунок 32 «Рахунки в казначействі» з розподілом на субрахунки: 325 «Спеціальні реєстраційні рахунки для обліку депозитних сум».

Відповідно до пункту 3.8. Інструкції, на субрахунку 325 «Спеціальні реєстраційні рахунки для обліку депозитних сум» обліковуються депозитні кошти, які надійшли на ім'я установ і з настанням відповідних умов підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням.

Згідно п. 12.1 Інструкції №512/5, органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках.

У відповідності до п. 12.18 Інструкції №512/5, при перерахуванні коштів, які належать стягувачу - юридичній особі, списання коштів з відповідних рахунків органу ДВС здійснюється на підставі платіжних доручень.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що депозитний рахунок третьої особи, який відкритий в управлінні Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області, не є рахунком для зарахування коштів Державного бюджету України або місцевого бюджету. Кошти, які зараховуються на цей рахунок не є коштами Державного бюджету України або доходом Державного бюджету України або місцевого бюджету, ці кошти не мають відношення до виконання казначейством захищених статей видатків бюджету (виплата заробітної плати, комунальних послуг та енергоносіїв тощо), а є власністю позивача, розміщеною на депозитному рахунку з метою виконання наказу Господарського суду Запорізької області №908/565/13-г від 14 червня 2013 року про стягнення з ТОВ «Науково-виробниче підприємство Запоріжбудматеріали» на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» заборгованості в розмірі 360742,66 грн.

Враховуючи викладене, посилання відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо можливості виплати коштів позивачу лише за наявності підкріплення на єдиному казначейському рахунку є безпідставними. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності оскаржуваної бездіяльності відповідача.

Крім того колегія суддів зазначає, що частиною 5 ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, суд зазначає, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд». Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди. Державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням (Справа «Жовнер проти України» (Заява N 56848/00), Справа Бурдов проти Росії (Скарга N59498/00).

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Також, в своєму рішенні «Кечко проти України» Суд констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі «Жовнер проти України» державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

За даних обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 07 квітня 2014 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року у справі №808/1161/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 22 грудня 2014 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна