Справа № 6-а/333/95/2014
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"12" грудня 2014 р.справа № 6-а/333/95/2014

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя

на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2014 року

у справі за поданням Управління Державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 01.04.2011 року, винесеного Комунарським районним судом по справі № 2-а-1468/2011 року -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень 26 лютого 2014 року звернувся до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 2а-1468/11. Просив змінити спосіб і порядок виконання виконавчого документа №2а-1468/11 від 24.09.2013 року виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя з зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя на стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"від 18.11.2004року, виходячи з розміру встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року в сумі 1404,02 грн.

Подання обґрунтовано тим, що для повного захисту прав стягувача необхідно змінити спосіб і порядок виконання судового рішення шляхом стягнення з боржника коштів.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2014 року подання Управління Державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень - задоволено. Змінено спосіб та порядок виконання постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2011 року та зазначено, що вказана постанова підлягає виконанню шляхом стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"від 18.11.2004року, виходячи з розміру встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року в сумі 1404,02 грн.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції представник Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову ухвалу про відмову у задоволенні подання.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції приймаючи рішення про зміну способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення фактично змінив саме рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2011 року, яку скасовано постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року. Судом визнано бездіяльність Управління щодо нездійснення перерахунку пенсії позивачу відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 24.07.2010 року по 01.04.2011 року неправомірною та зобов'язано Управління здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії позивачу починаючи з 24.07.2010 року по 01.04.2011 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена за цей період. Позовні вимоги, заявлені за період, що передують 24.07.2010 року залишено без розгляду.

24 вересня 2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист у справі №2а-1468/11 (а.с.20).

Отже, зміна порядку та способу виконання судового рішення є предметом даного спору.

Підстави, порядок зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі встановлені ст. 263 КАС України.

Стаття 263 КАС містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 КАС, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 КАС передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати рішення по суті.

Дані обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум буде здійснена Управлінням (відповідачем) після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Посилання відділу ДВС на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

У справі, що розглядається, суд для відновлення права позивача, прийняв постанову про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії згідно з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 24.07.2010 року по 01.04.2011 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період. Розрахунок суми, належної позивачу не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначену допомогу на стягнення конкретної суми цієї допомоги, суд змінив би постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судом при розгляді справи.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання відповідача здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Таким чином, оскаржувану ухвалу слід скасувати.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» вказав, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Також, Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

В силу статті 124 Конституції України та статті 14 КАС постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України, тому незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів) виплата нарахованих сум буде здійснена Управлінням (відповідачем) після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Постановляючи дану ухвалу, суд апеляційної інстанції бере до уваги практику Верховного Суду України з цих правовідносин, зокрема, Постанову від 11.11.2014 року № 21-394а14.

Обставини, що роблять неможливим виконання конкретного рішення суду відповідно до вимог статей 263 КАС України та 36 Закону України «Про виконавче провадження» судом не встановлено.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про задоволення подання про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не погоджується із ухвалою суду першої інстанції та вважає, що суд не вірно з'ясував всі обставини справи та невірно застосував норми чинного законодавства, а отже, дійшов невірних висновків прийнявши незаконне та необґрунтоване рішення. Отже апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу - скасувати.

Керуючись п.6 ч.1 ст.199, 202, 205, 206 КАС України, суд -

Ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя - задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2014 року - скасувати.

У задоволенні поданням Управління Державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 01.04.2011 року, винесеного Комунарським районним судом по справі № 2-а-1468/2011 року - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна