Справа № 813/3845/13а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 р. Справа № 876/10105/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника позивача: Турчин Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року у справі за позовом Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до Відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції у Львівській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

20.05.2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №37734958 від 24.04.2013 року з виконання постанови ВДВС Миколаївського РУЮ у Львівській області щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 9782,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не взяв до уваги заяву МКП «Миколаївводоканал» про зміну способу виконання рішення суду, подану 20.09.2012 року до Львівського окружного адміністративного суду, та не зупинив виконавче провадження з виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2012 р. у справі №2а-7917/11/1370.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі покликається на те, що у відповідності до ст.36, 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження у даному разі підлягало зупиненню до прийняття судом рішення про зміну способу виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2012 року у справі №2а-7917/11/1370.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта Турчин Я.М. надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Згідно з ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що на виконанні ВДВС Миколаївського РУЮ у Львівській області перебував виконавчий лист №2а-7917/11/1370, виданий 25.07.2012 року Львівським окружним адміністративним судом, про стягнення з МКП «Миколаївводоканал» до державного бюджету 97820,67 грн. податкового боргу.

Виконавче провадження № 34345539 за вищезгаданим виконавчим документом відкрито постановою від 18.092012 року і боржнику - МКП «Миколаївводоканал» - надано строк для добровільного виконання судового рішення до 25.09.2012 року.

Одночасно боржника попереджено про те, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк воно буде виконано в примусовому порядку зі стягненням виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

В суді першої інстанції встановлено, що 04.10.2012 року МКП «Миколаївводоканал» виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду про стягнення з МКП «Миколаївводоканал» до державного бюджету 97820,67 грн. податкового боргу на підставі виконавчого листа №2а-7917/11/1370, виданого 25.07.2012 року, після встановленого державним виконавцем строку для добровільного його виконання.(а.с.10)

Однак виконавчий збір при цьому боржником сплачений не був.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Керуючись вищенаведеним відповідачем 29.03.2013 року прийнято постанову ВП №34345539 про стягнення з МКП «Миколаївводоканал виконавчого збору у розмірі 9782,06 грн.

Постанова про закінчення виконавчого провадження №34345539 прийнята державним виконавцем ВДВС Миколаївського РУЮ у Львівській області 23.04.2013 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», а 24.04.2013 року прийнята оскаржувана постанова щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 9782,06 грн.

Стаття 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначає підстави, за наявності яких виконавче провадження підлягає закінченню, відповідно до пункту 8 частини першої якої виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає наслідки закінчення виконавчого провадження, згідно частини першої якої у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Крім цього, відповідно до ч.7 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ст. 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Згідно вищенаведеного колегія суддів вважає, що у відповідача були всі законні підстави для прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №37734958 від 24.04.2013 року з виконання постанови ВДВС Миколаївського РУЮ у Львівській області щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 9782,06 грн.

Крім цього колегія суддів вважає покликання апелянта на те, що у відповідності до ст.36, 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження у даному разі підлягало зупиненню до прийняття судом рішення про зміну способу виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2012 року у справі №2а-7917/11/1370 є безпідставним з огляду на наступне.

Обставини, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, а також обставини, за наявності яких державний виконавець може зупинити виконавче провадження, визначені ст.37, 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Стаття 37 даного Закону не містить вказану позивачем обставину, з якою законодавець пов'язує обов'язок чи право державного виконавця зупинити виконавче провадження.

Стаття 38 даного Закону визначає право державного виконавця зупинити виконавче провадження.

Пунктом 1 ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження може бути зупинено у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Однак колегія суддів зазначає, що вищенаведена норма носить диспозитивний характер, оскільки в даному випадку визначено право, а не обов'язок державного виконавця зупиняти виконавче провадження, що у свою чергу надає відповідачу право вибору здійснювати чи не здійснювати дану виконавчу дію.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року у справі №813/3845/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний