Справа № 148/4086/13-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 148/4086/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Карнаух А.П.
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Гонтарук В. М.

судді: Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

22.08.2011 року позивач звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язати перерахувати пенсію відповідно до збільшення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.02.2014 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з постановленим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.02.2014 року, як таку, що винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, прийнявши нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження, при цьому згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи та отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, та часткову доплату за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 4 категорії призначається у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 39 вищевказаного Закону пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить, зокрема, у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одну мінімальну заробітну плату.

Всупереч вказаним нормам позивачу зазначені доплати виплачувалися частково, у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, а не в розмірі, зазначеному у Законі.

З огляду на те, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівняні з постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що відповідачем протиправно проводилися виплати в розмірах менших, ніж це передбачено статтями 39, 51 зазначеного Закону.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, та підвищення до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, судова колегія звертає увагу на те, що суд першої інстанції помилково зобов'язав відповідача, подальшу виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбаченої ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року та підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, передбачене ст. 39 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проводити на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" та Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік", з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", прийняту 06.07.2011 року, якою встановлено розміри виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та постанову Кабінету Міністрів України № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства.

Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин, тому резолютивну частину рішення суду першої інстанції в цій частині слід змінити.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду з підстави правильного по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії, - змінити.

Абзац 5 постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2014 року - виключити.

В решті постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2014 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.