Справа № 2а/0470/6171/11
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" січня 2015 р. м. Київ К/800/32502/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Вербицької О.В.

Моторного О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013

та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2013

у справі № 2а/0470/6171/11

за позовом Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби

до Міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання»

про надання дозволу на погашення суми боргу

ВСТАНОВИВ:

В травні 2011 року Нікопольська об'єднана державна податкова інспекція Дніпропетровської області Державної податкової служби звернулась до суду з позовом про надання дозволу на погашення суми податкового боргу Міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання» у розмірі 4 256 405,81 грн. за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2013, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013, в задоволенні позовних вимог відмовлено, з мотивів, що включені до актів опису активи платника закріплені за ним на праві господарського відання, а тому не можуть бути використані для погашення податкового боргу підприємства; позивачем не було дотримано вимоги пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України, який регулює порядок погашення податкового боргу комунальних підприємств.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у зв'язку з несплатою у законодавчо встановлені строки податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності станом на 14.01.2013 відповідач має податковий борг перед бюджетом у сумі 3 549 830,27 грн.

Податковим органом було направлено відповідачу першу податкову вимогу № 1/61 від 01.11.2001 та другу податкову вимогу № 2/12 від 01.01.2002, які отримані платником податків у встановленому порядку.

Відповідно до витягу, наданого реєстратором Інформаційного центру Міністерства юстиції м. Дніпропетровська про внесення запису до Державного реєстру застав рухомого майна, станом на 14.09.2000 майно МКП ««Житлово-експлуатаційне об'єднання» перебуває у податковій заставі з 13.01.2000.

Згідно Витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна термін дії обтяження рухомого майна відповідача продовжено до 13.09.2010, в подальшому - до 08.09.2015.

З огляду на наявність податкового боргу та податкової застави, податковий орган на підставі п. п. 95.1, 95.3 ст. 95 ПК України звернувся до суду з даним адміністративним позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пп. 95.3 ст. 95 цього Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом державної податкової служби.

Згідно з п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

З аналізу наведених норм права вбачається, що достатньою умовою для звернення до суду, за яких можливе надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, - є наявність у платника податкового боргу та відсутність на розрахункових рахунках такого платника грошових коштів, достатніх для погашення цього боргу.

В даному випадку суди попередніх інстанцій не перевірили належним чином доводи податкового органу щодо наявності у підприємства податкового боргу, не встановили суму цього боргу на час вирішення даного спору; не витребували у сторін необхідних доказів для перевірки наявності у підприємства коштів на рахунках, достатніх для погашення податкового боргу у відповідній сумі.

До того ж, суд першої інстанції безпідставно послався на правовий режим майна платника як комунального підприємства як на перешкоду для застосування до відповідача примусових заходів з погашення його податкового боргу у вигляді продажу майна платника.

Згідно положень пп. 87.3.2 п. 87.3 ст. 87 Податкового кодексу України не можуть бути використані як джерело для погашення податкового боргу платника податків майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків, у тому числі (але не виключно) майно, передане платнику податків у лізинг (оренду), схов (відповідальне зберігання), ломбардний схов, на комісію (консигнацію); давальницька сировина, надана підприємству для переробки, крім її частини, що надається платнику податків як оплата за такі послуги, а також майно інших осіб, прийняті платником податків у заставу чи заклад, довірче та будь-які інші види агентського управління.

У той же час дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, надається не на конкретно визначене майно, а на суму податкового боргу; власне перелік майна, що підлягає реалізації з метою погашення податкового боргу платника, виявляється у процесі виконання органом державної податкової служби судового рішення про надання такого дозволу. При цьому майно платника, що підлягає продажу, не обмежується виключно майном, зазначеним в акті опису майна. В силу вимог пункту 89.5 статті 89 Податкового кодексу України джерелом погашення податкового боргу платника може бути і майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, однак вартістю у межах суми існуючого податкового боргу.

Платник не позбавлений права в подальшому оспорити включення податковим органом до опису майна активів, що належать платникові на іншому правовому титулі (а не на праві власності).

Передчасними є і посилання судів обох інстанцій на недотримання податковим органом вимог пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України, за змістом якого у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

96.1.1. виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради;

96.1.2. затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу;

96.1.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

96.1.4. прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Адже, необхідною умовою застосування заходів, спрямованих на погашення податкового боргу комунального підприємства в порядку наведеного припису, є недостатність коштів, отриманих від продажу майна комунального підприємства, для покриття його податкового боргу та витрат на проведення публічних торгів. Тобто зверненню стягнення на кошти органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває комунальне підприємство, передує продаж майна цього підприємства на публічних торгах з метою погашення його податкового боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

Згідно наявного у справі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 31.07.2013 слідує, що Нікопольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області є правонаступником Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби.

На підставі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції вважає за необхідне допустити по даній справі заміну відповідача - Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби її правонаступником - Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі відповідача - Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби її правонаступником - Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Касаційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2013 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 6 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді О.В. Вербицька
О.А. Моторний