Справа № 810/7072/14
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року 810/7072/14

м. Київ

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Васильківського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Васильківський міськрайонний центр зайнятості з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю в сумі 3036,57 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ОСОБА_1 03.06.2014 надано статус безробітної та встановлено допомогу по безробіттю. У подальшому при перевірці встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з ТОВ "Астеліт", тому вона належала до зайнятого населення і не мала права на отримання статусу безробітної та матеріального забезпечення на випадок безробіття. Оскільки відповідач не повідомив про ці обставини позивача при призначенні допомоги по безробіттю, то йому всупереч вимог законодавства було призначено і виплачено вказану допомогу в сумі 3036,57 грн, яка підлягає відшкодуванню.

Представник позивача 12.01.2015 подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги позивач підтримав, позов просив задовольнити.

Відповідач до суду не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив. Судове повідомлення надсилалося відповідачу за адресою його місцезнаходження та було вручено. За таких обставин згідно з приписами ст.128 КАС України суд вважає відповідача повідомленим належним чином.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд встановив наступні обставини справи та правовідносини, що склалися між сторонами.

На підставі заяви від 03.05.2014 ОСОБА_1 зареєстровано позивачем як таку, що шукає роботу. У поданій заяві ОСОБА_1 зазначила, що не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та пенсії не отримує.

Наказом Васильківського міськрайонного центру зайнятості від 03.06.2014 №НТ 140603 ОСОБА_1 надано статус безробітної та наказом від 10.06.2014 №НТ140610 призначено виплату допомоги по безробіттю з 10.06.2014 по 04.06.2015.

Наказом від 01.09.2014 №НТ140901 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю.

07 листопада 2014 року під час проведення позивачем перевірки достовірності даних та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення працівниками Васильківського міськрайонного центру зайнятості складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" № 1205, яким встановлено, що між підприємством ТОВ "Астеліт" та ОСОБА_1 було підписано договір по надання послуг від 01.07.2012 №АВ-, згідно з яким строк виконання роботи з 01.07.2012. Трудові відносини між ТОВ "Астеліт" та ОСОБА_1 були припинені 20.06.2014. Отже, під час дії договору ОСОБА_1 перебувала на обліку в Васильківському центрі зайнятості та безпідставно отримала допомогу по безробіттю в розмірі 3036,57 грн.

За наслідками розслідування центром зайнятості видано наказ № 252/01-06 від 28.11.2014 про відшкодування незаконно одержаної допомоги по безробіттю в розмірі 3036,57 грн стосовно ОСОБА_1

Відповідачу 28.11.2014 за №1466/06 направлено претензію з пропозицією добровільно повернути суму виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 3036,57 грн, однак вказані кошти відповідачем повернуто не було.

Надаючи правової оцінки відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини у сфері соціального захисту громадян на випадок безробіття регулюються Конституцією України, Законами України "Про зайнятість населення" і "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону України від 05.07.2012 №5067-VI "Про зайнятість населення" безробітним визнаються особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

За змістом статті 4 цього ж Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. До зайнятого населення також належать: непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, інвалідом I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства; батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства; особа, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за ним відповідно до законодавства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 вказаного Закону держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: одержання заробітної плати (винагороди) відповідно до законодавства та інших видів допомоги.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України від 02.03.2000 №1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (надалі - Закон України від 02.03.2000 №1533-III) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України від 02.03.2000 №1533-III передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та наданих соціальних послуг.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.7 Закону України від 02.03.2000 №1533-III видами матеріального забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності; допомога по частковому безробіттю; матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного тощо.

Відповідно до п.6.14 "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затверджений спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року №7-1, визначає механізм проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до пункту 5 частини другої статті 12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", пункту 16 частини першої статті 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та частини третьої статті 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок).

Відповідно до положень пунктів 2-5 зазначеного Порядку, розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття у разі, коли під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації.

Як встановлено у судовому засіданні за результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідачу у період перебування на обліку у районному центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відповідач був працевлаштований.

Суд визнає, що подавши заяву про надання статусу безробітного та виплату державної допомоги по безробіттю, відповідач не повідомив позивача про виконання роботи за договором в ТОВ "Астеліт", що виключає можливість отримання статусу безробітного та відповідних виплат. Отже, відповідач порушив вимоги ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", оскільки своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг.

Суд бере до уваги, що відповідно до вимог ч.4 ст.38 Закону України, від 02.03.2000 №1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Докази, що підтверджують наявність у відповідача заборгованості, позивачем надано суду, їх копії долучені до матеріалів справи. Відповідач в судове засідання не прибув, заперечень стосовно позову не надав.

Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, вважає вимоги позивача правомірними, а позов про стягнення з гр. ОСОБА_1 коштів у сумі 3036,57 грн таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122, 159-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Васильківського міськрайонного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 3036 (три тисячі тридцять шість) грн 57 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Журавель В.О.