Справа № 826/805/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23 січня 2015 року 15 год. 30 хв. № 826/805/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження подання державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві про стягнення з дочірнього підприємства "Маратекс" коштів за податковим боргом.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва 21 січня 2015 року о 15 год. 40 хв. зареєстровано подання державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - заявник) про стягнення з дочірнього підприємства "Маратекс" (далі - платник податків) коштів за податковим боргом у загальному розмірі 522471,28 грн.

Ухвалою суду від 21 січня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні 22 січня 2015 року о 14 год. 10 хв.

Присутній у судовому засіданні 22 січня 2015 року представник заявника підтримав подання та просив задовольнити його повністю.

Представник платника податків у судове засідання 22 січня 2015 року не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду подання платник податків, у рахуванням ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), повідомлений належним чином.

Заперечення проти подання та будь-які докази на їх обґрунтування від платника податків до суду не надійшли.

Згідно з абзацом 3 ч. 8 ст. 183-3 КАС України, неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 22 січня 2015 року судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Податковий борг платника податків виник на підставі податкових повідомлень-рішень заявника від 01 вересня 2014 року № , яким платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 332899,00 грн. за основним платежем та у розмірі 166450,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), а також від 23 жовтня 2014 року № , яким платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 206042,00 грн. за основним платежем та у розмірі 103021,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (далі - рішення заявника).

Частину податкового боргу платником податків погашено за рахунок переплати.

Згідно з п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 56.1, абзацу 5 п. 56.18 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Враховуючи вище викладені норми суд зазначає, що у ході розгляду справи судом з'ясовано, що рішення заявника платником податків в адміністративному та/або судовому порядку не оскаржувались. Принаймні платником податків не надано суду доказів, як б спростували вище викладені обставини.

Тобто, на час звернення заявника до суду із поданням грошові зобов'язання, визначені рішеннями заявника, є узгодженими.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Крім того, суд зазначає, що доказів сплати у встановлені законом строки грошових зобов'язань, визначених рішеннями заявника, платник податків суду не надав.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Тобто, грошові зобов'язання, які є узгодженими та не погашеними платником податків протягом граничного строку, згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, визнаються податковим боргом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Також, суд зазначає, що рішення № отримано законним представником платника податків особисто, що підтверджується відповідним записом на корінці такого рішення, а рішення № заявником направлено на адресу платника податків засобами поштового зв'язку, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Податкову вимогу від 19 листопада 2014 року № 2586-25, у свою чергу, заявником направлено на адресу платника податків засобами поштового зв'язку 21 листопада 2014 року, що також підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Доказів оскарження податкової вимоги в адміністративному та/або судовому порядку платник податків суду не надав.

Суд звертає увагу, що нормами ПК України передбачено направлення платнику податків лише першої податкової вимоги при наявності у нього податкового боргу.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що заявником 19 листопада 2014 року прийнято рішення № 317/26-57-25-01-10 про опис майна у податкову заставу, а 20 листопада 2014 року складено письмовий запит про надання інформації, які адресовано платнику податків.

Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що подання державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві про стягнення з дочірнього підприємства "Маратекс" коштів за податковим боргом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 183-3 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Подання задовольнити повністю.

2. Стягнути із дочірнього підприємства "Маратекс" (, місцезнаходження: 03179, місто Київ, проспект Перемоги, 131, приміщення № 3) податковий борг:

- у розмірі 232287,36 грн. (Двісті тридцять дві тисячі двісті вісімдесят сім гривень тридцять шість копійок) на рахунок 0009 в ГУ ДКСУ у місті Києві, МФО 820019, одержувач: УДКС у Святошинському районі міста Києва, , КЕКД 14010100;

- у розмірі 290183,92 грн. (Двісті дев'яносто тисяч сто вісімдесят три гривні дев'яносто дві копійки) на рахунок 0009 в ГУ ДКСУ у місті Києві, МФО 820019, одержувач: УДКС у Святошинському районі міста Києва, , КЕКД 11020300.

3. Постанова підлягає негайному виконанню згідно з ч. 8 ст. 183-3 КАС України.

Копії постанови направити (вручити) заявнику та платнику податків (їх уповноваженим представникам), роз'яснивши, що відповідно до ч. 10 ст. 183-3 КАС України, апеляційний перегляд постанови суду першої інстанції здійснюється за загальною процедурою.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин