Справа № 804/19239/14
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Неклеса О.М., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Дніпропетровську Дніпропетровської області про стягнення витрат, -
У квітні 2011 р. Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області (далі - УПФУ в Дніпропетровському районі, позивач) звернулося до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Дніпропетровську Дніпропетровської області (далі - ФССНВУ, відповідач), в якому просило стягнути витрати на виплату громадянину ОСОБА_1 державної адресної допомоги, пенсії та щомісячної пільгової грошової допомоги на прожиття за період з грудня 2010 р. по лютий 2011р. (включно), а всього витрати на загальну суму 2234, 00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття та державної адресної допомоги. Відповідачем суми державної адресної допомоги, щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття та пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, виплачені УПФУ в Дніпропетровському районі з грудня 2010 р. по лютий 2011р. (включно) громадянину ОСОБА_1, до заліку не прийняті та не відшкодовані, що і стало підставою для звернення до суду з зазначеним адміністративним позовом.
В матеріалах адміністративної справи наявні письмові заперечення ФССНВУ проти адміністративного позову, в яких зазначено про незгоду з позовними вимогами в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідачем зазначено, що з громадянином ОСОБА_1 страховий випадок стався при виконанні ним трудових обов'язків на території Російської Федерації за часів СНД, він не був застрахований в Україні і за нього не сплачувались страхові внески до ФССНВУ, тому відповідач не має правових підстав для включення до взаємозаліку та здійснення відшкодувань УПФУ в Дніпропетровському районі витрат, пов'язаних із виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві. Відповідач вказував, що єдиним документом, який передбачає відшкодування ФССНВУ позивачу коштів, є Постанова № 5-4/4 від 04.03.2003 р., якою затверджений "Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання". Пунктом 4 Порядку визначено виключний перелік сум, які приймаються до заліку для відшкодування відповідачем. Вказаний Порядок не врегульовує спірних відносин, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору. Підстав для відшкодування ФССНВУ витрат на виплату і доставку державної адресної допомоги, на думку відповідача, немає, оскільки таке відшкодування законодавством не передбачене. Отже, відповідач зазначив, що позовні вимоги є неправомірним та не підлягають задоволенню у зв'язку з відсутністю правових підстав. Поряд з цим, на думку відповідача, обраний у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права є не належним, таким, що не відповідає змісту прав УПФУ в Дніпропетровському районі щодо відшкодування понесених ним витрат.
Ухвалою суду від 21.11.2014 р. зазначену адміністративну справу було прийнято до провадження судді та призначено до розгляду в судовому засіданні.
Від представника позивача 01.12.2014 р. надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача 10.12.2014 р. подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Положеннями ч. 4 ст. 122 КАС України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до наступних висновків.
Як свідчать матеріали справи, позивачем проведено виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянину ОСОБА_1, який в серпні 1992 р. отримав трудове каліцтво під час виконання трудових обов'язків слюсаря-резчика металу на заводі МІССП у м. Кропоткін-7 Краснодарського краю, тобто на території Російської Федерації.
Факт отримання травми, внаслідок якої встановлена інвалідність ОСОБА_1, сторонами не оспорюється.
Відповідач відмовився відшкодовувати та не приймає до заліку витрати УПФУ в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, здійснені у період з грудня 2010 р. по лютий 2011 р. у розмірі 2234, 00 грн., з яких:
- основного розміру пенсії на суму 33, 18 грн.,
- державної адресної допомоги згідно постанови КМУ № 265 від 26.03.2008 р. у сумі 2075, 45грн.;
- цільової грошової допомоги на прожиття в сумі 125, 40 грн.
Відмова відповідача у відшкодуванні витрат громадянину ОСОБА_1 мотивована, зокрема, настанням нещасного випадку на території Россійської Федерації за часів СНД, що, на думку відповідача, не є підставою для відшкодування сум виплачених пенсій по інвалідності, оскільки потерпілий не є застрахованим за законодавством України. Також відповідачем вказано про відсутність законодавчих підстав для відшкодування ФССНВУ позивачу витрат на виплату і доставку державної адресної допомоги.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 р. № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.
Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ (ст. 4 Основ у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до п. 4 ст. 25 Основ, за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та щомісячна цільова грошова допомога на проживання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що також передбачено статтею 21 Закону № 1105-XIV, яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.
Згідно з ч. 4 ст. 26 Основ, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.
Аналогічне правило закріплене ч. 2 ст. 24 Закону № 1105-XIV, відповідно до пункту 5 якої якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.
Статтею 81 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) визначено, що призначення та виплата пенсій, у тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, здійснюється органами ПФУ.
Міністерством юстиції України 16.05.2003 р. зареєстрована Постанова правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 р. № 5-4/4, якою затверджений "Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" (далі - Порядок).
Згідно з п. 4 Порядку, відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Закону № 1105-XIV, Закону № 1788-ХІІ та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така допомога надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат ПФУ з виплати і доставки зазначених пенсій.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.
За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.
Таким чином, витрати, понесені Управлінням ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності від трудового каліцтва (у тому числі й пенсій особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР) підлягають відшкодуванню за рахунок Відділення Фонду як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.
Пункт 7 Порядку не врегульовує спірні відносини, які виникли у цій справі, оскільки встановлене ним правило та механізм взаєморозрахунків на централізованому рівні між Фондом та ПФУ розраховані на відсутність спору та реалізуються за наслідками попередньо здійснених згідно з пунктами 5, 6 Порядку звірок витрат за особовими справами потерпілих, складання актів таких звірок, узгодження й подання відповідних довідок.
Статтею 16 Закону № 1105-XIV визначено, що безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція. За змістом статті 18 зазначеного Закону виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що визначаються його статутом і Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду є, зокрема, її відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.
Згідно з п. 15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001 року № 121/2001 (чинного на час виникнення спірних відносин) ПФУ здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі, та управління ПФУ в районах, містах і районах у містах.
З огляду на викладене, вимоги управління ПФУ про відшкодування відділенням Фонду витрат понесених у зв'язку з виплатою громадянину ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття у період з грудня 2010 р. по лютий 2011 р. відповідають змісту його прав як робочого органу ПФУ щодо відшкодування понесених ним витрат та узгоджуються із компетенцією виконавчої дирекції Фонду, основними завданнями якої згідно з Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженим постановою правління Фонду від 20 квітня 2001 р. № 15, крім іншого, визначено виконання завдань та основних принципів страхування від нещасного випадку, фінансування страхових виплат, а до повноважень у сфері здійснення процедури страхування та координації страхової діяльності віднесено, зокрема, співпрацю з фондами з інших видів соціального страхування щодо відшкодування витрат, понесених ними у зв'язку з матеріальним забезпеченням потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та представництво інтересів страховика в органах державної виконавчої влади, органах місцевого самоврядування і судах.
Разом з тим, суд дійшов висновку, що витрати позивачу на виплату і доставку державної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» від 26 березня 2008 р. № 265 (далі - постанова № 265), не підлягають відшкодуванню відповідачем.
Так, як уже зазначалося, перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, передбачений статтею 21 Закону № 1105-ХІV.
За змістом цієї статті Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний в установленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.
Аналіз положень постанови № 265, якою передбачено надання щомісячної державної адресної допомоги, дає підстави вважати, що зазначена допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Пунктом 4 цієї постанови встановлено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.
Вирішуючи питання, чи здійснюються ці виплати за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків, необхідно враховувати те, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.
Одним з основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів, які відповідно до статті 46 Закону № 1105-XIV не формуються за рахунок Державного бюджету України, не включаються до його складу та використовуються виключно за їх прямим призначенням.
Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд соціального страхування від нещасних випадків не може нести витрати на виплату і доставку державної адресної допомоги.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську на користь управління Пенсійного фонду України в Дніпропетрвському районі Дніпропетровської області витрати на виплату громадянину ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві за період з грудня 2010 р. по лютий 2011р. (включно) в сумі 33, 18 грн.
Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську на користь управління Пенсійного фонду України в Дніпропетрвському районі Дніпропетровської області витрати на виплату громадянину ОСОБА_1 цільової грошової допомоги на прожиття в сумі 125, 40 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені ст. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Суддя О.М. Неклеса