Справа № 405/12295/13-а (2-а/405/822/13)
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2015 рокусправа № 405/12295/13-а (2-а/405/822/13)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Мельника В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради

на постанову Ленінського районного суду міста Кіровограда

від 17 червня 2014 року

у справі № 405/12295/13-а (2-а/405/822/13)

за позовом ОСОБА_2,

АДРЕСА_1, 25006;

до відповідача Кіровоградської міської ради,

вул. Велика Перспективна, 41, м. Кіровоград, 254022;

до відповідача Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради,

вул. Велика Перспективна, 41, м. Кіровоград, 254022;

до відповідача Кіровоградського міського голови

Саінсус Олександр Дмитрович,

вул. Велика Перспективна, 41, м. Кіровоград, 254022;

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення, -

встановив: ОСОБА_2 подав позов до Кіровоградської міської ради, Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради і до Кіровоградського міського голови Саінсус Олександр Дмитрович про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання судових рішень у справі № 2а-20/10 про поновлення його на посаді першого заступника Кіровоградського міського голови; та про стягнення з виконавчого комітету Кіровоградської міської ради за рахунок місцевого бюджету - міського бюджету міста Кіровограда середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.07.2012р. по 09.04.2013р. у розмірі 67.540,88 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідачами не виконуються рішення судів про поновлення його на роботі, у зв'язку з чим він має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Ленінський районний суд міста Кіровограда (суддя Плохотніченко Л.І.) своєю постановою від 17 червня 2014 року у справі № 405/12295/13-а (2-а/405/822/13) позов задовольнив частково.

Стягнув з виконавчого комітету Кіровоградської міської ради за рахунок міського бюджету міста Кіровограда середній заробіток за час затримки виконання судових рішень про поновлення на посаді з 20.07.2012 року по 09.04.2013 року у розмірі 67.540,88 грн.

Постанова суду мотивована тим, що Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

В іншій частині позову відмовив.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради, Відповідач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що вимога про виплату середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі повинна вирішуватись в одному провадженні з вимогами про поновлення на роботі та не може бути предметом самостійного судового розгляду.

Крім того, в спірному випадку необхідним є оскарження неправомірних дій або бездіяльності саме органів державної виконавчої служби.

Просив постанову окружного адміністративного суду скасувати та ухвалити нове рішення. У позові відмовити.

Судовий розгляд адміністративної справи здійснювався з повним фіксуванням судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Обставини справи: як встановлено судом першої інстанції, стосовно чого спір між сторонами відсутній, Ленінський районний суд міста Кіровограда своєю постановою від 09 лютого 2010 року в адміністративній справі № 2а-20/10 поновив ОСОБА_2 на посаді першого заступника міського голови міста Кіровограда з 28.03.2008 року.

Постановою старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Літвінової О.П. серії ВП № 17634388 від 25.02.2010 року було відкрито виконавче провадження, відповідно до якої запропоновано боржнику (Кіровоградському міському голові) виконати вимоги виконавчого документу у строк до 04.03.2010 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2010 року рішення суду першої інстанції в частині поновлення на посаді було залишено без змін.

Проте, станом на дату звернення з позовом судові рішення в частині поновлення на роботі виконані не були.

Визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання судових рішень про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.07.2012р. по 09.04.2013р. у розмірі 67.540,88 грн. стали предметом судового позову.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскарженої постанови, виходить з наступного.

Позивачем рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог оскаржено не було.

З огляду на приписи частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється у порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV.

Статтею 76 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ про поновлення незаконно звільненого працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, у наданий державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення суду про поновлення на роботі виконано не було.

На заяву позивача від 25.03.2012р. стосовно поновлення на роботі, листом від 04.04.2013р. за № П-1957 міський голова міста Кіровограда Саінсус О.Д. повідомив, що з метою добровільного виконання рішення суду, виконавчими органами Кіровоградської міської ради було підготовлено проект рішення Кіровоградської міської ради «Про поновлення ОСОБА_2В.», який було внесено Кіровоградським міським головою на розгляд чергової сесії міської ради. Зазначений проект рішення не набрав достатньої кількості голосів.

Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настає тільки тоді, коли така затримка була допущена з вини власника або уповноваженого ним органу. Якщо ж це сталося не з вини власника або уповноваженого ним органу, а з вини самого працівника, середній заробіток за час затримки поновлення на роботі не повинен йому виплачуватися.

Таким чином, визначальною обставиною для вирішення питання про наявність чи відсутність права у позивача на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, є встановлення наявності чи відсутності у цьому вини роботодавця.

Станом на час розгляду справи слідчим відділом Кіровоградського МВ УМВС в області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом невиконання рішення суду щодо поновлення позивача на роботі, про що свідчить надане позивачем повідомлення прокуратури Кіровоградської області.

Юридичний факт порушення справи не являється джерелом будь-яких відомостей. Проте, обов'язковою передумовою для порушення кримінальної справи є наявність законних приводів і підстав. Це ті умови, за наявності яких у певних посадових осіб з'являються певні права та обов'язки, тобто розуміють привід як юридичний факт, що породжує вказані в законі права, обов'язки та правовідносини, що з них складаються.

І одна з підстав для порушення кримінальної справи - достатність інформації.

Слід вказати, що предметом позову є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.07.2012р. по 09.04.2013р.

При цьому, стягнення за попередній період з 19.05.2011р. по 19.07.2012р., та наступний період з 10.04.2013р. по 07.10.2013р., було предметом самостійного судового розгляду в адміністративній справі № 405/5973/13-а (2-а/405/501/13).

Відповідно до вимог частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Отже, за встановлених у справі обставин, невиконання рішення суду відбулося саме з вини відповідача, а відтак, за правилами статті 236 КЗпП України обов'язок щодо виплати працівникові середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду має бути покладений саме на відповідача - виконавчий комітет Кіровоградської міської ради.

Розрахунок середнього заробітку сторонами не оспорюється, а, отже, не є предметом апеляційного перегляду.

З апеляційної скарги вбачається, що відповідачем не заперечується факт невиконання рішення суду про поновлення на роботі, проте, на думку заявника апеляційної скарги, вимога про виплату середнього заробітку за час невиконання рішення суду не може бути предметом самостійного судового розгляду.

Так, згідно до статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

В той же час, юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства визначає Кодекс адміністративного судочинства України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При цьому, ані нормами Кодексу законів про працю України, ані нормами Кодексу адміністративного судочинства, не визначено, що вимоги про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі вирішуються безпосередньо в одному провадженні з вимогами про поновлення на роботі.

Безсумнівно, згідно з Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

В той же час, принцип диспозитивності, як процесуальний принцип, передбачає самостійність сторін у розпорядженні своїми вимогами (заявляють, визнають або відмовляються від них), тобто свободу дій учасників процесу.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду міста Кіровограда від 17 червня 2014 року у справі № 405/12295/13-а (2-а/405/822/13) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалу складено у повному обсязі 26 січня 2015 року.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: В.В. Мельник

Суддя Л.М.Нагорна