Справа № 825/1257/14
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Київ К/800/53701/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області про скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: скасувати наказ про звільнення від 17 березня 2014 року №87-о; поновити на посаді головного державного аудитора сектору внутрішнього аудиту Державної фінансової інспекції в Чернігівській області з 17 березня 2014 року; зобов'язати відповідача сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 18 березня 2014 року.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 працював на посаді головного державного аудитора сектору внутрішнього аудиту Державної фінансової інспекції в Чернігівській області та з 27 вересня 2013 року був обраний до складу профспілкового комітету вказаної установи.

17 березня 2014 року Держфінінспекцією в Чернігівській області видано наказ №87-о, яким звільнено позивача із займаної посади за угодою сторін, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП). Підстава звільнення - заява ОСОБА_2

Позивач вважає вказаний наказ незаконним, оскільки всупереч статті 252 КЗпП його звільнили без попередньої згоди профспілкової організації, членом якої він є.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, а з ним погодився і суд апеляційної інстанції, посилався на роз'яснення, викладені в пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та одержавши від профспілкового комітету згоду на звільнення позивача прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання незаконним наказу від 17 березня 2014 року №87-о.

Частиною третьою статті 252 КЗпП зазначено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Разом з тим, у пункті 15 постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Таким чином, звільнення працівника без звернення до профспілкового органу не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, а лише зумовлює необхідність суду вирішити таке питання шляхом запитування у профспілкового органу згоди на звільнення працівника.

Враховуючи те, що під час розгляду даної справи, судом першої інстанції отримано згоду профспілкової організації на звільнення позивача, що підтверджується витягом з протоколу засідання Президії Об'єднаного профспілкового комітету працівників органів Держфінінспекції України від 23 травня 2014 року, колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб