Справа № 718/2736/14-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 718/2736/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мізюк В.М.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

29 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду у Кіцманському районі Чернівецької області на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду у Кіцманському районі Чернівецької області до Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про скасування постанови ,

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі звернулося до суду першої інстанції адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про скасування постанови.

Відповідно до постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02.12.2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Сторони, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, клопотань про розгляд справи за їх участю не подали, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами. Відповідно, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 6 статті 12 та частина 1 статті 41 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, звертаючись до суду першої інстанції, позивач просив визнати незаконними дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Чернівецькій області Саінчука Є.В. та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Чернівецькій області про накладення штрафу №43891245 від 19.08.2014 за невиконання виконавчого листа №2-а-4985/11 від 19.06.2014р., виданого на підставі постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність дій державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області Саінчука Є.В, по винесенню постанови від 19.08.2014 року за №43891245 про накладення штрафу за невиконання рішення суду в повному обсязі, й як наслідок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судова колегія апеляційної інстанції повністю погоджується з даним висновок суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору, зазначає наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтвердилось з матеріалів справи, що 07.07.2014р. ВПВР ДВС ГУЮ у Чернівецькій області відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-а-4985/11 (ВП №43891145), виданого Кіцманським районним судом, про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3, відповідно до вимог ст.ст.39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та провести відповідні виплати підвищення до пенсії та додаткової пенсії з 09.03.2011р. по день припинення права на такі виплати.

14.08.2014 року УПФ України в Кіцманському районі направило лист про хід виконання виконавчого листа по справі №2-а-4985/11 до ВПВР УДВС ГУЮ у Чернівецькій області, з інформацією про виконання виконавчого провадження по даній справі та що проведено перерахунок згідно постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області №2-а-4985/11, однак не проведені відповідні виплати підвищення до пенсії та додаткової пенсії у зв'язку з тим, що джерелом фінансування виплат на виконання судових рішень є кошти державного бюджету. Дана виплата до пенсії згідно Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування може бути виплачено за умови фінансування з Державного бюджету України, яке на даний час відсутнє.

19.08.2014 року у зв'язку із невиконанням постанови суду ВПВР УДВС ГУЮ у Чернівецькій області виніс постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 850,00 грн. та надав новий строк для самостійного виконання.

04.09.2014р. у зв'язку із повторним невиконанням постанови суду державним виконавцем винесено повторну постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 1700,00 грн.

З 1 січня 2013 року набув чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року №4901-VI (далі - Закон №4901), який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання.

Частиною 1 статті 2 Закону №4901 визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

За частинами 1, 2 статті 3 Закону № 4901 виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до Державної казначейської служби України у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Згідно частинами 1, 2, 6, 7, 8 статті 4 Закону № 4901 виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконане протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Перерахування коштів за рішенням суду здійснюється Державною казначейською службою України у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомлення про виплату коштів державному виконавцю, державному підприємству або юридичній особі. Державний виконавець протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення виносить постанову про заміну стягувача на Державну казначейську службу України з одночасним направленням повідомлення такому органу. Державне підприємство або юридична особа, які визнані боржниками за рішеннями суду, зобов'язані протягом десяти днів з дня перерахування коштів відкрити рахунки в органах Державної казначейської служби України та проводити розрахунки виключно з цих рахунків. Положення цієї частини не поширюються на банки, сто відсотків або частка статутного капіталу яких належить державі.

За статтею 7 Закону №4901 виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Виходячи з положень Закону №4901 та приписів Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрі України від 03 серпня 2011 року №845, органи Державної казначейської служби на теперішній час не мають повноважень для зобов'язання іншого органу вчинити певні дії та можливості прийняти до виконання виконавчий документ без зазначення суми коштів, яка підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Разом з тим, колегія апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції" від 15 березня 2001 року, пункт 68).

За наведеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність у боржника коштів не може вважатись як поважною, так і взагалі причиною для невиконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду у Кіцманському районі Чернівецької області залишити без задоволення, а постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.