Справа № 2а/0370/1497/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Справа № 876/465/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

прокурора Шимін Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року у справі за адміністративним позовом прокурора Луцького району в інтересах держави в особі Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області до спільного міжгосподарського підприємства по агропромисловому будівництву ,,Луцькагробуд" про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

31 травня 2011 року прокурор Луцького району звернувся до суду в інтересах держави в особі Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з спільного міжгосподарського підприємства по агропромисловому будівництву ,,Луцькагробуд" (далі - СМП ,,Луцькагробуд") податковий борг з рахунків у банківських установах в сумі 14701 грн.14 коп.

Постановою від 19 грудня 2013 року Волинський окружний адміністративний суд в задоволенні позовних вимог відмовив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Волинської області подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що прокурор Луцького району у позовних вимогах просив стягнути залишок узгодженого податкового боргу зі сплати податку на додану вартість у сумі 14701,14 грн., підставою нарахування якого стали податкові декларації відповідача №25424 від 16.09.2010 року за серпень 2010 року, №28992 від 14.10.2010 за вересень 2010 року, №33900 від 17.11.2010 за жовтень 2010 року, №39480 від 18.01.2011 за грудень 2010 року, № 2025 від 16.02.2011 за січень 2011 року. Зазначені декларації не були предметом спору у справі №2а-3506/10/0370 про скасування повідомлень-рішень.

Крім того, суд не взяв до уваги, що при проведенні розрахунку на час подання позову 29.03.2011 року податковий борг був зменшений внаслідок виключення оскаржених в судовому порядку податкових повідомлень-рішень від 13.12.2010 року №№003531601/0, № /0, № /0 на загальну суму 9367,3 грн., про що вказувалось у позовній заяві прокурора району та підтверджується даними облікової картки платника.

Таким чином, за відповідачем залишився несплаченим податковий борг у розмірі 14701,14 грн., у тому числі пеня за несвоєчасну сплату зобов'язань на суму 227,27 грн.

За таких обставин, прокурор просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з'явились, що у відповідності до приписів ч.4 ст. 196 КАС України не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що станом на 14 березня 2011 року за СМП ,,Луцькагробуд" рахувався податковий борг в сумі 14701 грн.14 коп., в тому числі пеня в сумі 227,27 грн.

Вказана сума податкового боргу виникла на підставі самостійно поданих платником податків податкових декларацій за №25424 від 16.09.2010 року за серпень 2010 року на суму 20158,00 грн., №28992 від 14.10.2010 за вересень 2010 року на суму 5558,00 грн., №33900 від 17.11.2010 за жовтень 2010 року на суму 5948,00 грн., №39480 від 18.01.2011 за грудень 2010 року на суму 5064,00 грн., № 2025 від 16.02.2011 за січень 2011 року на суму 1186,00 грн..

Згідно платіжних доручень позивач самостійно сплатив податкові зобов'язання на загальну суму 22985,59 грн.

Таким чином, на час звернення прокурора до суду залишок податкового боргу становив 14473,87 грн. та пеня в сумі 227,27 грн.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку.

06 жовтня 2010 року податковий орган надіслав СМП ,,Луцькагробуд" першу податкову вимогу форми ,,Ю1" № 1/307 на суму 14396,23 грн.

На підставі п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Згідно зі ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Статтею 95 Податкового кодексу України визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Згідно пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

В силу п. 95.3 та п. 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

На підставі викладеного апеляційний суд визнає обґрунтованими позовні вимоги та такими, що належать до задоволення, оскільки на час звернення прокурора до суду з даним позовом за відповідачем рахувався податковий борг на загальну суму 14473,87 грн., на яку податковий орган нарахував пеню в сумі 227,27 грн.

Наявність податкового боргу на загальну суму 14473,87 грн. підтверджується наявними в справі доказами: довідкою про наявність податкового боргу, розрахунком боргу, податковими деклараціями, обліковою карткою платника.

Доказів на підтвердження факту сплати вказаного боргу відповідач суду не надав, лише зазначив про відсутність заборгованості.

Суд першої інстанції належним чином не дослідив наведені обставини, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року у справі №2а-3506/10/0370, яка набрала законної сили.

При цьому суд не звернув уваги на ті обставини, що вказаною постановою скасовані податкові повідомлення - рішення Луцької ОДПІ від 13.12.2010 року за №/0, № /0, № /0, якими застосовано до позивача штрафні фінансові санкції на загальну суму 9367,30 грн.. Зазначена сума штрафних санкцій не була включена прокурором до суми податкового боргу.

Крім того, постанова Волинського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2011 року не містить аналізу сплати податкових зобов'язань на підставі податкових декларацій за №25424 від 16.09.2010 року за серпень 2010 року на суму 20158,00 грн., №28992 від 14.10.2010 за вересень 2010 року на суму 5558,00 грн., №33900 від 17.11.2010 за жовтень 2010 року на суму 5948,00 грн., №39480 від 18.01.2011 за грудень 2010 року на суму 5064,00 грн., № 2025 від 16.02.2011 за січень 2011 року на суму 1186,00 грн.

Таким чином, апеляційний суд визнає безпідставними посилання суду першої інстанції на вказану постанову.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п.3 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача податкового боргу не відповідають обставинам справи, апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. ст.195, 196, п. 3 ч. 1 ст.198, п.3 ч.1 ст. 202 , ст. ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області задовольнити, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року у справі №2а/0370/1497/11 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків спільного міжгосподарського підприємства по агропромисловому будівництву ,,Луцькагробуд" в користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 14701(чотирнадцять тисяч сімсот одну) грн. 14 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Постанова в повному обсязі складена 28 січня 2015 року.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов