Справа № 804/5533/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2014 р. Справа № 804/5533/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.
представника позивача Фат Л.М.,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про стягнення заборгованості в сумі 6800,00 грн.,
17 квітня 2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Верхньодніпровська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 6800,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.01.2013 працівниками кримінальної міліції у справах дітей Вільногірського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області в ході здійснення оперативно-профілактичних заходів щодо протидії порушенню Правил торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_1 було виявлено та задокументовано факт продажу алкогольних напоїв неповнолітній особі, що в свою чергу сприяє скоєнню правопорушення неповнолітніми особами. За даним фактом у відношенні продавця ОСОБА_6 складено адміністративний протокол та накладено штраф у розмірі 510,00 грн. 08.01.2014, керуючись Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» було прийнято рішення № 115 про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 штрафних санкцій у розмірі 6800,00 грн. та направлено засобами поштового зв'язку на адресу відповідача. 09.01.2014 рішення отримано відповідачем власноруч та на момент звернення до суду залишено без задоволення. З огляду на вищевикладене, представник позивача адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції посилався на те, що у рішенні № 115 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 штрафних санкцій у розмірі 6800,00 грн. не конкретизовано підстави для застосування штрафних санкцій та не зазначені докази, на підтвердження виявленого порушення. Також, представник відповідача не погоджувався з формою самого рішення. З огляду на вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову просив відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 10.01.2013 працівниками кримінальної міліції у справах дітей Вільногірського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області було здійснено оперативно-профілактичні заходи щодо протидії порушенню Правил торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, в ході яких у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, було виявлено та задокументовано факт продажу алкогольних напоїв неповнолітній особі гр. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_6 1984 року народження.
За даним фактом у відношенні продавця ОСОБА_6 складено адміністративний протокол та накладено штраф у розмірі 510,00 грн.
08.01.2014 Верхньодніпровською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було прийнято рішення № 115 про застосування до ФОП ОСОБА_5 штрафних санкцій у розмірі 6800,00 грн. та направлено засобами поштового зв'язку на адресу відповідача.
09.01.2014 рішення отримано відповідачем власноручно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштової кореспонденції, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.
На момент розгляду справи штрафні санкції у розмірі 6800,00 грн. відповідачем у добровільному порядку сплачені не були.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Частиною 4 статті 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон) визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.
При цьому частиною п'ятою статті 17 Закону передбачено, що в разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.
Водночас статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.
Таким чином, обов'язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.
Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.
При цьому, відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
З наведеного визначення випливає, що поняття грошового зобов'язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Зазначена норма чітко встановлює, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов'язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.
При цьому в пункті 58.1 статті 58 Податкового кодексу України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов'язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.
Зазначене цілком стосується органів доходів і зборів України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Варто зауважити, що розглядувана законодавча норма є імперативною.
З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.
Тому прийняття будь-яких інших рішень контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, суперечитиме Податковому кодексу України.
Приписи статті 17 Закону у розглядуваному контексті можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам Податкового кодексу України. Тому форма та порядок направлення відповідних рішень визначаються нормами Податкового кодексу України.
Зазначене стосується також і норм зазначеного раніше Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Форма рішення про застосування фінансових санкцій, передбачена цим підзаконним нормативно-правовим актом, не може застосовуватися контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України, оскільки відповідні норми Порядку в цій частині суперечать приписам Податкового кодексу України, який має вищу юридичну силу та підлягає застосуванню до цих правовідносин з урахуванням Перехідних положень до Кодексу.
Водночас, незалежно від дефектів форми податкового повідомлення-рішення з визначення грошових зобов'язань за фінансовими санкціями за порушення законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів на такі повідомлення-рішення поширюється дія норм Податкового кодексу України.
Приписи частини п'ятої статті 17 Закону, згідно з якими в судовому порядку стягуються не виконані суб'єктом господарювання рішення органів, уповноважених застосовувати санкції за порушення законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, можуть застосуватися лише в частині, що не суперечить Податковому кодексу України. Отже, ця норма не стосується податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України.
Тому й передбачені відповідними рішеннями суми грошових зобов'язань підлягають узгодженню в порядку, встановленому Податковим кодексом України для узгодження грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом. У свою чергу визначені такими рішеннями суми грошових зобов'язань підлягають сплаті як грошові зобов'язання в розумінні Податкового кодексу України, а своєчасно несплачені суми повинні стягуватися в порядку, передбаченому для стягнення податкового боргу (тобто з обов'язковим направленням платникові податків податкових вимог тощо).
Наведена правова позиція також викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014 № 375/11/14-14.
Як вбачається з матеріалів справи, а також пояснень представника позивача в судовому засіданні, податкова вимога про сплату ФОП ОСОБА_5 штрафних санкцій у розмірі 6800,00 грн. платникові податків не направлялась, а тому звернення позивача до суду із позовною вимогою про стягнення зазначеної суми заборгованості без направлення податкової вимоги є передчасним.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач передчасно звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 в сумі 6800,00 грн., у зв'язку з чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 86, 94, 159 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В задоволенні адміністративного позову Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про стягнення заборгованості в сумі 6800,00 грн. відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 02 червня 2014 року

Суддя О.В. Царікова