Справа № 2-а-593/2010
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 р. Справа № 876/13796/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Дяковича В.П.,

суддів - Онишкевича Т.В., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 22 січня 2010 року у справі № 2а-593/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації про зобов'язання нарахувати та виплатити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.09.2009 року звернулася до суду з позовом до суду, яким просила визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації, які полягають в обмеженні її права на одержання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у встановлених діючим Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» розмірах в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 01.06.2008 року по 31.12.2008 року та зобов'язати відповідача донарахувати і сплатити недоплачену за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 01.06.2008 року по 31.12.2008 року суму щомісячної державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 22 січня 2010 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації щодо виплати позивачу щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року в меншому розмірі, ніж це встановлено ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити позивачу за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» для дітей віком до 6 років, враховуючи при цьому раніше виплачені суми. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження. Апеляційну скаргу мотивує тим, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснювалось в розмірах передбачених Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік та в межах передбачених на це видатків. Також вказує, що позивач пропустив строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" визначено, що особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та нарахування і виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за вищевказаний період.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України "Про допомогу сім'ям з дітьми" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення п. 14 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік", якими було зупинено на 2007 рік дію ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 року N 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон N 107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» N 2811-XII, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13), та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" N 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону N 2240-III було передбачено, що допомога надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону N 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону N 2811-XII та Закону N 2240-III. Зокрема, згідно зі змінами, внесеними до статті 13 Закону N 2811-XII, його дію поширено на застрахованих осіб. Водночас із Закону N 2240-III було виключено статті 40 - 44.

Пункт 2 розділу III Закону N 107-VI передбачав, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Конституційний Суд України Рішенням від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону N 107-VI, у тому числі й пункт 25 розділу II цього Закону щодо виключення статей 40 - 44 Закону N 2240-III.

Отже, з часу проголошення Конституційним Судом України Рішення N 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону N 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону N 2811-XII.

Таким чином, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог за період з 01.06.2008 року по 31.12.2008 року.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 11 червня 2013 року (справа №21-168а13), у постанові від 09 липня 2013 року (справа № 21-188а13), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Оскільки у справі, що розглядається, судом встановлено, що позивач є незастрахованою особою, то нарахування і виплата державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється у відповідності до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду та задоволення позовних вимог за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року щодо нарахування і виплати позивачу державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» для дітей віком до 6 років, враховуючи при цьому раніше виплачені суми.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160,195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації залишити без задоволення.

Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 22 січня 2010 року у справі № 2а-593/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації про зобов'язання нарахувати та виплатити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Т.В. Онишкевич

І.О. Яворський