Справа № 2-а-4496/11/2218
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-4496/11/2218
Головуючий у 1-й інстанції: Приступа Д. І.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сушко О.О.

судді: Залімський І. Г. Смілянець Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради про виплату щорічної допомоги на оздоровленя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом доУправління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду І істанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом 2 групи.

Відповідач здійснив виплату щорічної допомоги на оздоровлення позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у 2014 року в розмірі 120 грн.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону №796 (в редакції від 20 червня 1996 року) передбачена щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам - чотири мінімальні заробітної плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат; 3 категорії - три мінімальні заробітні плати.

Постановою КМУ № 562 від 12 липня 2005 року всупереч Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (яким встановлено розмір щорічної допомоги як величину, кратну до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) встановлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, інваліду 2 групи.

Відповідач при нарахуванні позивачу щорічних виплат на оздоровлення керувався Постановою Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"від 12 липня 2005 року № 562 та виплатив позивачу суму допомоги на оздоровлення в меншому розмірі ніж це передбачено вищевказаним Законом, у зв"язку з чим його право підлягає захисту у спосіб, встановлений Конституцією та чинним законодавством України.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідам ІІгрупи, виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Вказаною статтею Закону визначено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Отже, позивач є особою, яка має право на отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, у розмірах, які визначено Законом, а відтак має право на звернення до суду за захистом порушеного такого права.

Вирішуючи спір між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті Конситуційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розмір соціальний виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, що кореспондується з положеннями ст.95 Конституції України.

Таким чином, враховуючи, що станом на час виникненні спірних правовідносин дія ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не призупинялась та жодним нормативно-правовим актом не було встановлено інших розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення, ніж ті, що визначені ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд апеляційної інстанції вважає, що у 2010 році нарахування та виплата одноразової допомоги на оздоровлення повинна була здійснюватися у відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Право позивача на отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат надане державою і закріплено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи управління праці та соціального захисту населення України, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті допомоги саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення статті 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради про виплату щорічної допомоги на оздоровленя, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради щодо відмови провести нарахування та виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у відповідності зі статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради щодо відмови провести нарахування та виплату ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2010 рік, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.