Справа № П/811/4411/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року справа № П/811/4411/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов приватного підприємства «Аліна - Сервіс» (далі - Підприємство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02 грудня 2014 року, яким збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 2545 грн. та накладено штрафну санкцію - 636 грн.

У письмових поясненнях Підприємство підтримало вимогу заяви.

Стверджувало, що від укладення договору купівлі-продажу з ТОВ «Асторг Центр» (далі - Товариство) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ним.

На думку платника податків, він правомірно сформував в декларації з податку на додану вартість суми податкового кредиту.

У письмових поясненнях представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочин, котрий уклало Підприємство з Товариством, не спрямовувався на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ним.

Доказом того, як вважає він, є акт про неможливість проведення зустрічної звірки згаданого контрагента.

Ухвалою суду від 29 січня 2014 року прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.66).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 07 липня 2014 року Підприємство (покупець) та Товариство (постачальник) уклали договір поставки товару (а.с.9-11).

Упродовж липня 2014 року Товариство поставило Підприємству товар (мастика) на суму 15267,96 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 2544,66 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Підприємство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, податкову та видаткову накладну від 10 липня 2014 року (а.с.14-15).

Перевезення товару здійснювалось Товариством відповідно до змісту товарно-транспортної накладної (а.с.16).

Підприємство розрахувалось з Товариством за придбану продукцію у безготівковій формі (а.с.60).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за липень 2014 року.

З 15 по 17 жовтня 2014 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку діяльності Підприємства з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством за липень 2014 року (а.с.41-44).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочин, котрий уклало Підприємство з Товариством, є недійсним (нікчемним), так як не спрямовувався на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ним.

На їх думку, доказом того є акт про неможливість проведення зустрічної звірки діяльності згаданого контрагента.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкове повідомлення-рішення від 02 грудня 2014 року, яким Підприємству збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 2545 грн. та накладено штрафну санкцію - 636 грн. (а.с.18).

01 вересня 2014 року ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м.Києві складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за липень 2014 року (а.с.46-48).

Акт перевірки містить висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій Товариством.

За результатами проведення перевірки діяльності Товариства керівник податкового органу не прийняв жодного рішення негативного характеру стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірки діяльності Товариства податкова інспекція не прийняла жодних рішень та не звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору, котрий уклали платник податків, в тому числі і з позивачем, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник податкового органу не погодився з висновками ревізорів про недійсність правочину, який уклало Товариство.

Отже, податковим органом враховані податкові зобов'язання Товариства з податку на додану вартість за договором, котрий укладений з Підприємством.

Проводячи перевірку діяльності Підприємства, податкові ревізори посилались на акт перевірки діяльності згаданого контрагента, як незаперечний доказ недійсності його правочину.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договору, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочину, який уклало Підприємство з Товариством.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентом зобов'язань за договором.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Підприємства (видаткова, податкова накладні, виписки з банківської установи, товарно-транспортна накладна).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Підприємство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суми коштів за договором, укладеним з Товариством, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата одержання товару, що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправним.

А тому, його належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградської області від 02 грудня 2014 року, яким приватному підприємству «Аліна - Сервіс» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 2545 грн. та накладено штрафну санкцію - 636 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємства «Аліна - Сервіс» судові витрати в сумі 182,70 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей