Справа № 490/368/13- а
Суддя: Чулуп О. С.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

490/368/13- а Дата документу 23.07.2014
н/п 2-а/490/1287/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого - судді Чулуп О.С.

при секретарі - Гречко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства «Шанс-Н»

до

Миколаївської міської ради Миколаївської області

третя особа - Прокуратура міста Миколаєва

про визнання протиправним та скасування рішення

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення ради від 22.11.2012р. № 22/21 в частині пунктів 1 та 2 щодо скасування рішення Миколаївської міської ради від 22.05.2012р. №579 «Про надання ПП «Шанс-Н» вихідних даних на проектування та будівництво оптового овочевого ринку по вул.Авангардна 6/10.» Позивач вказує, що йому на праві власності належить майновий комплекс - виробничі будівлі та споруди, що розташовані на земельній ділянці по вул.Авангардна 6/10 в м.Миколаїв, дана земельна ділянка була надана позивачу в оренду на 20 років. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради №579 від 25.05.2012р. було погоджено для позивача вихідні дані на проектування та будівництво оптового овочевого ринку на вказаній на земельній ділянці. На вказане рішення виконкому прокуратурою м.Миколаєва було винесено протест з підстав невідповідності рішення вимогам закону в частині відсутності у Виконавчого комітету Миколаївської міської ради повноважень на прийняття рішення щодо погодження висхідних даних для будівництва та відсутності при прийнятті рішення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.Вказаний протест прокурора було задоволено оскаржуваним рішенням Миколаївської міської ради. По суті ж протесту прокурора позивач вказує, що при погодженні вихідних даних змінювати цільове призначення земельної ділянки не потрібно, оскільки вказана земельна ділянка відноситься до земель автомобільного транспорту і норма статті 20 та 71 Земельного кодексу України не містить будь-яких обмежень щодо видів користування землями такої категорії. Щодо повноважень виконкому на погодження вихідних даних для будівництва то представник позивача вказав, що такі повноваження виконавчого органу міської ради визначені нормою п.п.9 п."а" ч.1 ст.31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Позивач також вказує, що оскаржуване рішення протиправне, оскільки рішення виконкому Миколаївської міської ради №579 від 25.05.2012р. «Про погодження вихідних даних для будівництва» є, - за визначенням Конституційного суду України, що викладено в рішенні суду №7-рп/2009 від 16.04.2009р. - актом індивідуальної дії, тобто актом ненормативного, а розпорядчого характеру - розпорядженням виконавчого органу відповідача, що пов'язане з реалізацією позивачем своїх суб'єктивних прав та законних інтересів. Позивач вказує, що норма ч.2 ст.144 Конституції України вказує, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності конституції та законам України зупиняються з одночасним зверненням до суду.Тобто, як вказує позивач, при винесенні оскаржуваного рішення відповідачем було порушено процедуру прийняття такого. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав. В судовому засіданні представник відповідача вказав, що рішення міської ради яким задоволено протест прокурора та скасовано рішення Виконавчого комітету є вірним та прийняте на виконання протесту прокурора відповідно до закону.

Прокурор позовні вимоги заперечив. В судовому засіданні прокурор вказав, що оскаржуване рішення прийнято вірно, оскільки норма п.15 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад відносить повноваження щодо скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень. Окрім цього, прокурор вказав, що відповідно до розділу 5 Договору оренди земельної ділянки вказана земельна ділянка надана позивачу для обслуговування будівель та споруд, а не для будівництва оптового ринку.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено. що державну реєстрацію позивача - Приватне підприємство «Шанс-Н», - проведено 05.11.2004р. виконавчим комітетом Миколаївської міської ради.

Судом встановлено, що позивачу згідно свідоцтва серії ЯЯЯ № 859751 про право власності на нерухоме майно від 17.01.2007р. на праві приватної власності належить майновий комплекс - виробничі будівлі та споруди, що складається з нежитлового приміщення № 4 літ.С-1 загальною площею 45,6 кв.м. та службової будівлі, що розташовані на земельній ділянці по вул.Авангардна 6/10 в м.Миколаїв Миколаївської області.

Судом встановлено, що між відповідачем та позивачем 19.11.2008р. укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 4649 кв.м для обслуговування майнового комплексу - виробничих будівель та споруди, що розташовані на земельній ділянці по вул.Авангардна 6/10 в м.Миколаїв. Строк дії договору - 20 років з дати державної реєстрації - 01.12-2008р.

Судом досліджено лист від 11.09.2009р. позивача в якому останній просить відповідача вирішити питання про зміну цільового призначення земельної ділянки для будівництва оптового овочевого ринку.

Судом досліджено рішення виконкому Миколаївської міської ради № 579 від 25.05.2012р. яким виконавчий комітет Миколаївської міської ради погодив позивачу одержання вихідних даних на проектування та здійснення будівництва оптового овочевого ринку по вул. Авангардна 6/10.

Судом встановлено, що 11.09.2012р. прокурором м.Миколаїв було винесено протест на рішення виконкому Миколаївської міської ради № 579 від 25.05.2012р. з вимогою скасувати опротестоване рішення з підстав невідповідності такого вимогам закону щодо цільового використання земельної ділянки на якій позивачем передбачалося будівництво оптового ринку та з тих підстав , що дане рішення було прийняте не тим органом до компетенції якого віднесено вирішення даного питання.

Судом досліджено оскаржуване рішення Миколаївської міської ради № 22/21 від 22.11.2012р. згідно якого відповідач пунктами 1 та 2 протест прокурора задовольнив, рішення виконкому Миколаївської міської ради № 579 від 25.05.2012р. скасував.

Судом досліджено постанову Миколаївського окружного адміністративного суду у адміністративній справі № 2а-554/12/1470 від 20.02.2012р. якою визнано протиправним та скасовано припис № 3 від 23.01.2012р. Управління Держкомзему у м.Миколаїв з приводу нецільового нібито використання земельної ділянки площею 1883 кв.м. із земель автомобільного транспорту під торгівельний майданчик.

Суд не може взяти до уваги доводи прокурора щодо наділення міської ради повноваженнями щодо скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, оскільки Конституційний Суд України в своєму рішенні № 7-рп/2009 вказав, що до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

За змістом частини другої статті 144 Конституції України, частини десятої статті 59 Закону рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються прокурором у встановленому Законом України "Про прокуратуру" порядку з одночасним зверненням до суду. При цьому Конституційний Суд України зазначає, що право прокурора оскаржувати до суду рішення органів місцевого самоврядування не є абсолютним, оскільки у Конституції України закріплено, що її норми є нормами прямої дії, а отже, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, як і право на оскарження в суді рішень органів місцевого самоврядування гарантується безпосередньо на підставі Конституції України кожному (частина третя статті 8, частина друга статті 55).

Отже, прокурор при винесенні протесту на рішення виконкому Миколаївської міської ради повинен був після його винесення звернутися до суду для визнання такого протиправним та скасування його, і оскільки рішення виконкому Миколаївської міської ради щодо якого прокурором було винесено протест є ненормативним актом і стосується лише конкретної юридичної особи - позивача, і відповідач Миколаївська міська рада не могла скасовувати своє попереднє рішення, оскільки відповідно до положень останнього виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів окремого суб'єкта - позивача, і останній заперечує проти їх зміни чи припинення.

Відповідно до ч.5 ст.20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Аналіз норми статті 71 Земельного кодексу України вказує, що дана норма визначає склад земель, що належать до земель автомобільного транспорту, проте дана норма не містить положень щодо видів використання земель автомобільного транспорту та обмежень використання земель даної категорії.

Щодо питання про невідповідність рішення виконкому Миколаївської міської ради №579 від 25.05.2012р. вимогам закону в частині використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, то суд при вирішенні даного питання бере також до уваги і рішення Миколаївського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 2а-554/12/1470 від 20.02.2012р. яким припис Управління Держкомзему у м.Миколаїв з приводу нецільового використання земельної ділянки площею 1883кв.м. із земель автомобільного транспорту під торгівельний майданчик визнано протиправним та скасовано. (а.с.14).

Відповідно до п.п.9 п."а" ч.1 ст.31 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження - надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач - Миколаївська міська рада. - прийняв рішення про скасування рішення виконкому Миколаївської міської ради що носить ненормативний характер без звернення до суду загальної юрисдикції, тобто в порушення процедури визначеної нормою Конституції України, доводи ж щодо нецільового використання позивачем земельної ділянки не знайшло свого підтвердження, відповідач не довід правомірність прийняття оскаржуваного рішення, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,11,71,162 КАС України, ч.2ст.144 Конституції України, ст.ст.20,71 Земельного кодексу України, п.п.9 п."а" ч.1 ст.31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задоволити.

Рішення Миколаївської міської ради від 22.11.2012р. № 22/21 в частині пункту 1 та 2 щодо скасування рішення виконкому Миколаївської міської ради № 579 від 25.05.2012р. «Про надання ПП «Шанс-Н» вихідних даних на проектування та будівництво оптового овочевого ринку по вул.Авангардна 6/10», - визнати протиправним та скасувати.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя