Справа № 824/93/15-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 січня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/93/15-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши в рамках підготовчого провадження клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області про скасування рішення.

В поданому позові позивач просить суд скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області Боднар Олесі Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №15716909 від 11 вересня 2014 року щодо реєстрації права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Крім цього, ОСОБА_1 подала клопотання про забезпечення позову. Просила суд накласти заборону на вчинення будь-яких дій щодо реєстрації права власності та відчуження квартири АДРЕСА_1, в тому числі продаж, міну, заставу (іпотеку), оренду, користування, дарування та інше розпорядження.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач вказує про те, що на даний час право власності на належну їй квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3, а тому, на думку позивача, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди її правам власника до ухвалення рішення в адміністративній справі у вигляді можливості подальшого відчуження (реалізації) ОСОБА_3 вказаної квартири. Зазначає, що їй в подальшому прийдеться докласти значних зусиль для відновлення прав, а саме додаткових звернень з позовами до суду, що означатиме понесення додаткових витрат, які вона, будучи пенсіонером, собі дозволити не зможе.

Розглянувши заявлене позивачем клопотання та перевіривши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для вжиття заходів забезпечення позову повинні існувати реальні обставини наведені у вказаній нормі.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (положення частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши наявні матеріали даної справи, суд встановив, що належних та переконливих доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цій адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат позивачем не надано.

Посилання позивача про можливе відчуження (реалізацію) ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 ґрунтується фактично на її припущенні. Жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 дій, спрямованих на відчуження указаного нерухомого майна, позивачем не надано.

Крім цього, вирішуючи питання щодо забезпечення даного позову, суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення адміністративного позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення адміністративного позову є фактично тимчасовим задоволенням вимог позивача до вирішення справи по суті.

Відповідно до частини третьої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Згідно частини четвертої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Таким чином, зі змісту наведених положень вбачається, що адміністративний позов може бути забезпечено шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, яке оскаржується, або шляхом забороною вчиняти певні дії. При цьому накладення заборони на вчинення певних дій повинно бути пов'язано з предметом позову й у разі вжиття судом таких заходів забезпечення адміністративного позову відповідно ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, якому заборонено вчиняти певні дії.

Однак в даному випадку спосіб, у який позивач просить суд забезпечити адміністративний позов (шляхом накладення заборони на вчинення будь-яких дій щодо реєстрації права власності та відчуження нерухомого майна), не адресований конкретному суб'єкту владних повноважень й не відповідає змісту заявлених позовних вимог. Тобто він не пов'язаний з предметом спору, який полягає у визначенні правомірності чи неправомірності прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №15716909 від 11 вересня 2014 року

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення даного адміністративного позову, а тому відмовляє у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 110, 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П. Лелюк