Справа № 806/5653/14
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Житомир справа № 806/5653/14

час прийняття: 15 год. 25 хв. категорія 8.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

за участі секретаря Павлюк В.О.,

за участі представників позивача Пашинського Ю.А. Ничипоренка О.П.,

за участі представника відповідача Чернюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоплант-Плюс" до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоплант-Плюс" звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним і скасувати рішення Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 26 листопада 2014 року № 4 "Про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоплант-Плюс" з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування". В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що підставою для прийняття вказаного рішення стали висновки контролюючого органу про реалізацію позивачем протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарських товарів, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів. З такими доводами Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області Товариство не погоджується, оскільки на момент прийняття спірного рішення підприємство перебувало у реєстрі суб'єктів спеціального режиму оподаткування менше п'яти послідовних звітних податкових періодів та відповідачем не було доведено реалізацію ним несільськогосподарських товарів, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю і просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити. Пояснив, що оспорюване рішення скасуванню не підлягає у зв'язку з тим, що прийняте на підставі обгрунтованих висновків перевірки про реалізацію позивачем протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарських товарів, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоплант-Плюс" як юридична особа зареєстроване 09 серпня 2012 року, основним видом діяльності якого являється змішане сільське господарство.

01 грудня 2013 року позивача було зареєстровано платником податку на додану вартість, а з 01 липня 2014 року Товариству як сільськогосподарському підприємству надано право застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість.

Під час проведеної Коростенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області документальної невиїзної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоплант-Плюс" не встановлено факту реального здійснення операцій Товариства за грудень 2013 року, встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів, які підпадають під визначення статтей 22, 185, 187, 198 Податкового кодексу України, перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентом-постачальником ТОВ "Полісся-Інвест" за грудень 2013 року в сумі 18000, 00 грн. та не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентом-покупцем ТОВ "Голденкерн" за грудень у розмірі 180056, 86 грн., чим порушено пункт 185.1 статті 185, пункт 187.1 статті 187, пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки складено акт № 1388/22-01/37934356 від 14 жовтня 2014 року (а.с. 9-20).

На підставі вказаного акта контролюючим органом 26 листопада 2014 року прийнято рішення № 4 "Про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоплант-Плюс" з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування".

Як зазначено перевіряючим в акті перевірки (а.с. 12, 15), позивачем у грудні 2013 року було реалізовано 14218 кг насіння гарбуза ТОВ "Голденкерн" з сумою ПДВ 18057, 00 грн.

У цьому ж періоді Товариство придбало у ТОВ "Полісся-Інвест" солому житню в кількості 120000 кг з сумою ПДВ 18000, 00 грн.

Товариством не надано до перевірки договорів поставки, актів приймання-передачі товару, товарно-транспортні накладні, які підтверджують постачання і передачу товару по господарським операціям з вказаними контрагентами, банківські виписки, що свідчить про відсутність таких операцій.

Як пояснив представник відповідача, фактично, підставою для прийняття оспорюваного рішення стали висновки про реалізацію позивачем ТОВ "Голденкерн" протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарських товарів (насіння гарбуза), питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів.

Такі висновки контролюючого органу суд розцінює критично виходячи з наступних підстав.

За змістом пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України, згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 209.6 статті 209 Податкового кодексу України, сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Умови, за яких сільськогосподарське підприємство втрачає право застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, встановлені пунктом 209.11 статті 209 Податкового кодексу України.

Відповідно до вказаної норми, якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг, то:

а) на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за підсумками звітного податкового періоду, в якому було допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку;

б) контролюючий орган виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування та може повторно включити його до такого реєстру після закінчення наступних 12 послідовних звітних податкових періодів за наявності підстав, визначених цією статтею;

в) таке підприємство вважається платником зазначеного податку на загальних підставах з першого числа місяця, в якому було допущено таке перевищення.

Таким чином, визначальним для встановлення права особи застосовувати спеціальний режим оподаткування податком на додану вартість є дотримання сільськогосподарським товаровиробником критерію щодо питомої ваги сільськогосподарських товарів, яка має становити не менше 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Згідно з пунктом 209.7 статті 209 Податкового кодексу України, сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Відповідно, єдиними критеріями для віднесення товарів до сільськогосподарських для цілей застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість є належність цих товарів до певної товарної групи, а також створення цих товарів у процесі діяльності, визначеної пунктом 209.17 статті 209 Податкового кодексу України (які також визначаються за відповідними групами класифікатора видів економічної діяльності).

Якщо товари відповідають визначеним товарним групам та отримані в результаті здійснення діяльності, що відповідає визначеним видам, вони є сільськогосподарськими і повинні враховуватися при визначенні питомої ваги сільськогосподарських товарів для цілей застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість. При цьому недотримання питомої ваги щодо реалізації сільськогосподарських товарів є єдиною підставою для застосування до сільськогосподарського товаровиробника правил загального режиму оподаткування податком на додану вартість.

07 травня 2013 року між позивачем (Виконавець) та ТОВ "Голденкерн" (Замовник) було укладено договір № 1-ОРГ (а.с. 52-56) , за умовами якого Виконавець зобов'язується виконати роботи з вирощування врожаю насіння (органічного) голозерного гарбуза сорту Gleisdorfer згідно переліку та технологічних умов на площі, не меншій, ніж вказана у Додатку № 1 до договору, і передати вирощений врожай Замовнику, а Замовник зобов'язується зібрати вирощену сільськогосподарську продукцію та оплатити вартість врожаю в порядку і на умовах, визначених дійсним договором.

У Додатку № 1 від 07 травня 2013 року до Договору № 1-ОРГ зазначено, що позивач орендує земельні паї сільськогосподарського призначення на території Ставищанської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Товариством надано накладні від 02 та 03 грудня 2013року (а.с. 50-51), відповідно до яких позивачем було реалізовано ТОВ "Голденкерн" 14218 кг насіння гарбуза (органіка) з сумою ПДВ 18056, 86 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав, що реалізоване Товариством насіння гарбуза (органіка) є сільськогосподарським товаром. Разом з цим ним не було доведено постачання позивачем протягом 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарських товарів/послуг, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що на момент прийняття спірного рішення Товариство перебувало у реєстрі суб'єктів спеціального режиму оподаткування менше п'яти місяців.

За таких обставин суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що питома вага обсягу поставок несільськогосподарських товарів/послуг протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів перевищує 25 відсотків, оскільки ці доводи контролюючого органу будь-якими доказами не підтверджені.

Враховуючи те, що контролюючим органом не доведено наявність підстав для виключення Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоплант-Плюс" з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, суд дійшов висновку, що рішення Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 26 листопада 2014 року № 4 прийняте з порушенням норм податкового законодавства, а тому позовні вимоги про його скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 26 листопада 2014 року № 4 "Про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоплант-Плюс" з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування".

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоплант-Плюс" 73, 08 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 30 січня 2015 р.