Справа № 344/9144/14-а
Суддя: Бабій О. М.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/9144/14-а
Провадження № 2-а/344/26/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

за участі представника позивача Григоріва В.М., представника відповідача Демяніва П.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську до Відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо відмови у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2014 року по справі № 344/2180/14-п по виконавчому провадженню ВП № 43632772, скасування постанови про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області звернулася в суд з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними, скасування постанови від 12.06.2014 року та зобов'язання вчинити дії, а саме: відкрити виконавче провадження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що головним державним виконавцем Дем'янівим П.Б. в порушення вимог статті 22 Закону України "Про виконавче провадження", протиправно, без визначених законом правових підстав, 12.06.2014 року, прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) з примусового виконання постанови Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2014 року по справі № 344/2180/14-п про стягнення з ОСОБА_3 36 грн. 54 коп. судового збору.

Позивач просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дем'яніва П.Б., щодо відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження, скасувати постанову головного державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) та зобов'язати головного державного виконавця Дем'яніва П.Б. відкрити виконавче провадження та вжити всіх необхідних заходів щодо виконання постанови.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з мотивів наведених в ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що постанова в справі про адміністративне правопорушення до нього надійшла із запізненням, що стало причиною прийняття ним рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).

Заслухавши пояснення представника позивача та державного виконавця, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Івано-Франківським міським судом, 04 березня 2014 року винесено постанову у справі №344/2180/14-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.6).

Абзацом другим резолютивної частини постанови постановлено стягнути з ОСОБА_3 36 грн. 54 коп. судового збору.

Згідно з довідкою, що міститься на постанові, остання набрала законної сили 17.03.2014 року, строк пред'явлення до виконання - 17.06.2014 року (а.с.6 зв.).

Так, як постанова суду про адміністративне правопорушення є виконавчим документом, позивач 30.05.2014 року звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2014 року в справі № 344/2180/14-п про стягнення державного мита (судового збору) у розмірі 36 грн. 54 коп. з ОСОБА_3.

Відповідачем дана заява отримана 02.06.2014 року, що підтверджується відтиском штампу відповідача з датою отримання (а.с.5).

Проте, 12.06.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Демянівим П.Б. винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), а саме постанови № 344/2180/14-п виданої 04.03.2014 року Івано-Франківським міським судом (а.с.4).

В оскаржуваній постанові зазначено, що заява про примусове виконання подана 10.06.2014 року, виконавчий документ пред'явлено до виконання з пропущенням встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строку пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Не погоджуючись з постановою державного виконавця, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1 та 2 статті 2 Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі також - Закон) державний виконавець, серед іншого, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (надалі також - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 17 Закону передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Пунктом 2 частини 2 цієї статті Закону встановлено, що такими документами є, зокрема, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пунктів 5 та 6 частини 1 статті 18 Закону, у виконавчому документі зазначаються, в тому числі: дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 1 частин 1 статті 22 Закону, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки, зокрема, посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців.

Як вже встановлено, останнім днем строку пред'явлення постанови Івано-Франківського міського суду від 04.03.2014 року в справі №344/2180/14-п до виконання визначено - 17.06.2014 року. А тому заява позивача про відкриття виконавчого провадження отримана відповідачем 02.06.2014 року, тобто в межах встановленого строку пред'явлення до виконання.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Демяніва П.Б. від 12 червня 2014 року ВП № 43632772 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) з примусового виконання постанови Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2014 року по справі № 344/2180/14-п про стягнення з ОСОБА_3 36 грн. 54 коп. судового збору слід скасувати.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Демяніва П.Б. відкрити виконавче провадження, то суд вважає, що така вимога підлягає до часткового задоволення, а саме, слід зобов'язати головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Демяніва П.Б. повторно розглянути заяву Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області від 30 травня 2014 року № 2513/9/25-150/4580 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2014 року по справі № 344/2180/14-п про стягнення з ОСОБА_3 державного мита (судового збору) в розмірі 36 грн. 54 коп., оскільки тільки до повноважень державного виконавця входить питання відкриття виконавчого провадження, суд не вправі замінювати собою державного виконавця та втручатись в коло його повноважень.

Однак, суд вважає за необхідне наголосити, що при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви позивача, головний державний виконавець зобов'язаний дотримуватись вимог Закону України «Про виконавче провадження» та врахувати вище викладене судом у даній постанові.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Вирішуючи вимогу щодо визнання неправомірними дій державного виконавця щодо відмови у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2014 року по справі № 344/2180/14-п по виконавчому провадженню ВП № 43632772, суд звертає увагу на те, що задоволенню в адміністративному процесі підлягають лише ті вимоги, які поновлюють порушене право особи в публічно-правових відносинах.

Наслідком відповідних дій відповідача стало конкретне рішення - постанова головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Демяніва П.Б. від 12 червня 2014 року ВП № 43632772 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), яка, як встановлено судом, підлягає скасуванню, оскільки внаслідок її прийняття було порушено права позивача.

Відтак, задоволення позовної вимоги про скасування оскаржуваної постанови та зобов'язання державного виконавця повторно розглянути заяву Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області від 30 травня 2014 року № 2513/9/25-150/4580 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2014 року по справі № 344/2180/14-п про стягнення з ОСОБА_3 державного мита (судового збору) в розмірі 36 грн. 54 коп. є достатнім і належним способом захисту порушених прав позивача в сфері публічно-правових відносин з відповідачем. Тому, в задоволенні позовної вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця слід відмовити.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 181 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 1, 6, 11, 17, 22 Закону України "Про виконавче провадження", Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську до Відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо відмови у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2014 року по справі № 344/2180/14-п по виконавчому провадженню ВП № 43632772, скасування постанови про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Демяніва П.Б. від 12 червня 2014 року ВП № 43632772 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) з примусового виконання постанови Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2014 року по справі № 344/2180/14-п про стягнення з ОСОБА_3 36 грн. 54 коп. судового збору.

Зобов'язати головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Демяніва П.Б. повторно розглянути заяву Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області від 30 травня 2014 року № 2513/9/25-150/4580 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2014 року по справі № 344/2180/14-п про стягнення з ОСОБА_3 державного мита (судового збору) в розмірі 36 грн. 54 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а у разі прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Довідка: повний текст постанови виготовлено 26 січня 2015 року.

Суддя Бабій О.М.