Справа № 820/17349/14
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 р.Справа № 820/17349/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2014р. по справі № 820/17349/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амкріс"

до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування повідомлення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Амкріс", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив суд: скасувати повідомлення Основ'янської ОДПІ м Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 05.09.2014 року №13096; зобов'язати Основ'янську ОДПІ м. Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області поновити з липня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Амкріс" в реєстрі платників податку па додану вартість, які мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2014 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: приписів ст. 200 Податкового кодексу України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Амкріс", зареєстрований в якості юридичної особи, код 33290318, місцезнаходження: вул. Біологічна, буд. 19, м. Харків, 61030, перебуває на обліку як платник податків в Основ'янській об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області ( а.с. 60-64, 73).

Підприємством позивача у складі декларації з ПДВ за липень 2014 року до податкового органу було подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок підприємства.

Судом встановлено, що Основ'янською ОДПІ м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області відповідно до п.200.10 ст.200 та ст.76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку правомірності нарахування за липень 2014 року ТОВ «Амрікс» суми бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2014 року у розмірі 171898 грн., на рахунок платника у банку, згідно поданої декларації з ПДВ від 19.08.2014 р. № , результати якої оформлено довідкою у формі висновку № 3031/20-38-15-01-09/33290318 від 09.09.2014 року (а.с. 46-53).

Відповідно до висновків довідки у формі висновку за результатами перевірки контролюючим органом встановлено наявність достатніх підстав, що свідчать про необхідність проведення документальної позапланової виїзної перевірки відповідно до п.п. 78.1.8 ст. 78.1 ст. 78, п. 200.11 ст. 200 ПК України та п. 3 Постанови КМУ від 27.12.2010 р. № 1238, а саме: ТОВ "Амкріс" задекларовано бюджетне відшкодування більше 100 тис. грн., а також відсоток загальної суми розбіжностей до суми ПДВ, задекларованої платником до відшкодування (Кр менше чи дорівнює 10%).

З урахуванням п.200.21 ст.200 Податкового кодексу України відповідачем на адресу ТОВ "Амкріс" було направлено повідомлення №13096 від 05.09.2014 року, в якому зазначено, що вказаний платник податку не має права на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ відповідно до п.200.18 ст. 200 ПК України, оскільки не відповідає критеріям на автоматичне бюджетне відшкодування, визначеним п.200.19 ст.200 Податкового кодексу України, а саме: відсоток загальної суми розбіжностей до суми ПДВ, задекларованої платником до відшкодування, перевищує 10% заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування - (Кр <10%): 53 % (а.с. 5).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду достатніх беззаперечних доказів наявності коефіцієнту розбіжностей на рівні 73,857 %, та відповідно не доведено правомірності прийнятого податкового повідомлення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Так, порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені ст. 200 Податкового кодексу України.

Пунктом 200.6 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті.

Згідно з п. 200.18 ст. 200 Податкового кодексу України платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті, подали відповідну заяву та відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті, мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку.

Пунктом 200.19 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування податку мають платники податку, які відповідають одночасно всім критеріям, що визначені зазначеною нормою цього Кодексу, зокрема відповідно до п.п.200.19.4 п. 200.19 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо загальна сума розбіжностей між податковим кредитом, сформованим платником податку за придбаними товарами/послугами та податковими зобов'язаннями його контрагентів, в частині постачання таких товарів/послуг, що виникла протягом попередніх трьох послідовних календарних місяців, не перевищує 10 відсотків заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування.

В той же час, п. 200.20 ст. 200 Податкового кодексу України визначено, що порядок визначення відповідності платника податку критеріям, зазначеним у пункті 200.19 цієї статті, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Так, пунктом 2 Порядку визначення відповідності платника податку критеріям, які дають право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 №781, передбачено, що для отримання права на автоматичне бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість платник податку повинен відповідати одночасно критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 розділу V Кодексу.

Критерії оцінки платника, відповідність яким надає такому платнику податку право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування сум ПДВ, побудовані на аналізі даних його звітних показників та наявної податкової інформації.

Разом з тим, пунктом 200.21 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що у разі невідповідності за висновком контролюючого органу платника податку визначеним цією статтею критеріям та відсутності у такого платника права на автоматичне бюджетне відшкодування податку контролюючий орган зобов'язаний протягом 17 календарних днів після граничного терміну подачі звітності повідомити платника податку про відповідне рішення та надати детальні пояснення і розрахунки за критеріями, значення яких не дотримано. Відповідне рішення може бути оскаржене платником податку у встановленому порядку.

Вказана норма також кореспондується з п. 7 Порядку визначення відповідності платника податку критеріям, які дають право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 №781, яким встановлено, що територіальний орган доходів і зборів протягом 17 календарних днів після граничного терміну подачі звітності повідомляє платника податку шляхом надсилання/вручення письмового повідомлення про невідповідність критеріям, визначеним у Кодексі, які дають право на автоматичне бюджетне відшкодування, з наданням детального пояснення і розрахунків за критеріями, значення яких не дотримано (за формою згідно з додатком до цього Порядку, яка формується на підставі даних переліку платників податку, які не відповідають критеріям, визначеним у Кодексі, та не мають права на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ).

Виходячи із системного аналізу зазначених нормативно-правових норм, колегія суддів зазначає, що відповідач, виконуючи вимоги законодавства, повинен направити позивачеві повідомлення згідно додатку до Порядку № 781 та окремим документом надати детальні пояснення та розрахунки за критеріями, значення яких не дотримано платником.

Так, пунктом 3.4. зазначеного Порядку передбачено, що загальна сума розбіжностей між податковим кредитом, сформованим платником податку за придбаними товарами/послугами, та податковими зобов'язаннями його контрагентів, в частині постачання таких товарів/послуг, за даними податкових накладних, що виникла протягом трьох попередніх звітних періодів (кварталу), не перевищує 10 відсотків заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування. Для формування зазначеного критерію використовуються дані, відображені платником податку в додатках до податкової звітності з ПДВ (декларацій та/або уточнюючих розрахунків): Розшифровці податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, Розрахунку коригування сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ.

Порядок розрахунку: коефіцієнт розбіжностей (Кр) визначається як співвідношення загальної суми розбіжностей між податковим кредитом, сформованим платником податку за придбаними товарами/послугами, та податковими зобов'язаннями його контрагентів в частині постачання таких товарів/послуг до суми ПДВ, задекларованої платником до відшкодування у поточному звітному періоді, за встановленою формулою.

Письмові докази свідчать, що в порушення зазначених вище вимог законодавства відповідачем не було надано позивачу детальних пояснень та розрахунків за критеріями, значення яких не дотримано. В оскаржуваному повідомленні зазначено тільки показник коефіцієнту розбіжностей (Кр) на рівні 53 %. Однак, ні в повідомленні, ні в будь-якому іншому документі відповідачем не надано позивачу детальний розрахунок цього коефіцієнта розбіжностей, а також пояснення з цього приводу. .

При прийнятті рішення про невідповідність ТОВ "Амкріс" критеріям на автоматичне бюджетне відшкодування, контролюючим органом були використані дані Автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, згідно якої податковим органом було встановлено розбіжності по взаємовідносинам позивача з ТОВ "СП "ТЕХНОЙОД", ТОВ "СП ТЕХНОПРОМ", які перебувають на обліку у Сакській ОДПІ ГУ Міндоходів в АР Крим, та ТОВ "ІНТЕЛЛА", щодо якого відповідачем було направлено запит на проведення зустрічної звірки до ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області. При цьому зазначено, що відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку щодо перегляду висновку камеральної перевірки з питання визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування позивача, за результатом якої було підтверджено заявлену суму бюджетного відшкодування.

Також, в матеріалах справи міститься довідка документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ "Амкріс", , від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок за липень 2014 року №3116/20-38-15-01-09/33290318 від 18.09.2014 року (а.с. 6-32). Згідно висновків даної довідки контролюючим органом в ході проведеної перевірки не встановлено порушень при відображенні ТОВ "Амкріс" декларації з ПДВ за липень 2014 року від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у сумі 895622,00 грн. та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок у сумі 171898 грн. за липень 2014 року.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Натомість, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду достатніх беззаперечних доказів наявності коефіцієнту розбіжностей на рівні 73,857 %, та відповідно не доведено правомірності прийнятого податкового повідомлення. Відтак податковим органом порушено положення ст. 200 ПК України в частині направлення повідомлення про відсутність у позивача права на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Оскільки оскаржуване повідомлення, яким позивача позбавлено права на автоматичне бюджетне відшкодування прийняте з порушенням положень визначених податковим законодавством України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність поновити ТОВ "Амкріс" в Реєстрі платників податку на додану вартість, які мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість з липня 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2014 року по справі № 820/17349/14 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2014р. по справі № 820/17349/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Водолажська Н.С.