Справа № 806/5545/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року Житомир справа № 806/5545/14

категорія 8.3.12

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сичової О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.09.2014 р. №,-

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення -рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 23.09.2014 року №. Позовні вимоги мотивує тим, що за результатами перевірки своєчасності розрахунків з бюджетом по єдиному податку Житомирською ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області складено акт від 09.09.2014 року №5497/17-1/НОМЕР_1, яким встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з єдиного податку протягом строків, передбачених пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України. На підставі вказаного акту перевірки 23 вересня 2014 р. Житомирською ОДПІ прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яке, на думку платника податків, є протиправним і таким, що підлягає скасуванню. Зокрема, позивач вважає, що не допустив порушення термінів сплати (перерахування) єдиного податку, а передбачений пунктом 126.1 статті 126 ПК України штраф застосований до нього неправомірно.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Оскільки немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, але прибули не всі сторони, які беруть участь у справі, суд відповідно до ч.6 ст.128 КАС України розглядає дану справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 09 вересня 2014 р. Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області проведено перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності розрахунків з бюджетом по єдиному податку, за результатами якої складено акт №5497/17-1/НОМЕР_1 від 09 вересня 2014 р. (а.с. 12)

Даним актом перевірки зафіксовано, що на порушення пункту 57.3 статті 57 та пункту 295.3 статті 295 ПК України позивачем, як платником податків несвоєчасно сплачено протягом граничних строків узгоджену суму податкового зобов'язання по єдиному податку. Контролюючим органом зазначено, що станом на 19 лютого 2013 року за позивачем рахується податковий борг 33618,68 грн., сплата грошового зобов'язання по єдиному податку в сумі 33989,80 зарахована 20.02.2013 року. Відтак, тривалість затримки сплати узгодженого грошового зобов'язання становить до 30 календарних днів включно і має наслідком відповідальність, встановлену пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Не погодившись із такими висновками контролюючого органу, позивач подав заперечення до акту перевірки.

За результатами розгляду заперечень, Житомирська ОДПІ надала відповідь за вих. №30862/К/17-1 від 23 вересня 2014 р. про залишення без змін висновків акту перевірки (а.с.14-15).

На підставі акту перевірки 23 вересня 2014 року Житомирською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штраф з єдиного податку у розмірі 10 % від суми несвоєчасно сплачених грошових зобов'язань, а саме у розмірі 3361,87грн. (а.с. 13).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню суб'єкта владних повноважень, суд керується такими мотивами.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору (пункт 48.1 статті 48 ПК України).

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України передбачено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 295.3 статті 295 ПК України визначено, що платники єдиного податку третьої - шостої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

У ході судового розгляду справи з'ясовано, що 05 лютого 2013 р. позивач подав до Житомирської ОДПІ податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприєця за 2012 рік, в якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті за податковий (звітний) період, в розмірі 33989,80 грн.

Відповідно до квитанції №24162940 від 19 лютого 2013 р. позивач сплатив єдиний податок за 2012 рік в сумі 33989,80 грн. (а.с. 19).

В ході судового розгляду справи представник відповідача посилався на те, що дата валютування на даній квитанції відсутня, і відповідно до облікової картки платника, сума єдиного податку в розмірі 33989,60 грн. була зарахована 20 лютого 2013 р. На думку відповідача, останнім днем для сплати єдиного податку для позивача було 19 лютого 2014 р., тобто 10-ий календарний день після граничного строку подання податкової декларації за 2012 рік. Отже, затримка сплати узгодженого грошового зобов'язання становить 1 день, а тому на підставі статті 126 ПК України до підприємства застосовані штрафні санкції у розмірі 3361,87 грн., що становить 10 % погашеної суми податкового боргу.

Однак, вказані висновки Житомирської ОДПІ не відповідають вимогам податкового законодавства і фактичним обставинам справи та є помилковими.

Згідно з пунктом 49.20 статті 49 ПК України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Встановлено, що останнім днем для подачі декларації платника єдиного податку-юридичної особи за 2012 рік було 9 лютого 2013 р. (40 календарних днів від 1 січня 2014 р.). Водночас цей день є вихідним (субота).

Отже, з урахуванням положень пункту 49.20 статті 49 ПК України, останній день строку подання вищезазначеної податкової декларації переносився на операційний (банківський) день, що настає за вихідним, тобто на 11 лютого 2014 р.

Таким чином, згідно з пунктом 295.3 статті 295 ПК України, останнім днем сплати позивачем узгоджених податкових зобов'язань є 21 лютого 2014 р., а отже висновок акту перевірки про наявність порушення позивачем терміну сплати самостійно визначених грошових зобов'язань з єдиному податку за 2012 рік є безпідставними.

Суд відзначає, що для встановлення факту порушення строку сплати узгодженої суми грошових зобов'язань з єдиного податку з юридичних осіб визначальним є саме встановлення граничного строку (останнього дня) подання платником декларації з цього виду податків, оскільки саме від цього строку (дня) в силу вимог пункту 57.1 статті 57 та пункту 295.3 статті 295 ПК України слід обчислювати 10-денний строк сплати узгоджених грошових зобов'язань.

У свою чергу, пунктом 8.2 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Згідно з частиною 4 статті 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем дотримано вимоги ПК України в частині самостійного нарахування та сплати єдиного податку за 2012 рік.

Крім того, у ході судового розгляду справи з'ясовано, що сума єдиного податку в розмірі 33989,80 грн. була зарахована 20 лютого 2014 р. на користь відповідача, що також свідчить про добросовісність платника і належне виконання ним своїх обов'язків, визначених ПК України.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір по суті, суд також бере до уваги ту обставину, що згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України притягнення до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу відбувається у випадку, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

Водночас матеріалами справи підтверджується, що позивач сплатив узгоджену суму грошових зобов'язань з єдиного податку за 2012 рік 19 лютого 2014 р. та не допустив порушення термінів їх сплати, визначених пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 295.3 статті 295 ПК України, оскільки законодавство визначає термін своєчасності сплати податкового зобов'язання, а не зарахування до бюджету. Обов'язок платника податків щодо сплати податкового зобов'язання припиняється з моменту сплати коштів до банківської установи. Надалі платник податків не несе відповідальності за зарахування їх до відповідного бюджету.

Отже, правових підстав для притягнення його до відповідальності на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України - немає.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, суду не надав.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 23.09.2014 року №.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова