Справа № 688/1764/14-а
Суддя: Стаднічук Н. Л.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 688/1764/14-а
№ 2-а/688/64/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2014 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стаднічук Н.Л.,

при секретарі Березюк Н.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Квітніцької Т.В.,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, третя особа ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Пліщинської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення 24 сесії 4 скликання від 03.11.2005 року «Щодо вилучення земельних ділянок». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її матір ОСОБА_5, яка на день смерті проживала в с.Пліщин Шепетівського району. Вона є спадкоємцем померлої і прийняла спадщину після її смерті. За матір'ю рахувалася земельна ділянка площею 41 га, з якої 0,25 га було відведено під обслуговування житлового будинку, 0,16 га - для ведення особистого селянського господарства. 27.02.2014 року від відповідача дізналася, що на підставі рішення сесії від 03.11.2005 року на підставі заяви ОСОБА_5 було вилучено 0,10 га по АДРЕСА_1. Вважає дії відповідача протиправними, оскільки мати жодних звернень про вилучення земельної ділянки не писала, після 2005 року вони продовжували користуватися спірною земельною ділянкою.

В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5 Їй належала земельна ділянка 0,41 га по АДРЕСА_1, 36 в с.Пліщин для ведення особистого селянського господарства, проте державного акту на земельну ділянку мати не отримувала.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що рішенням Пліщинської сільської ради № 11 від 28.11.1996 року ОСОБА_5 була надана земельна ділянка площею 0,10 га для ведення підсобного господарства. Після смерті матері позивачка продовжувала користуватися цією земельною ділянкою. В 2011 році у позивачки виник спір із ОСОБА_4 з приводу того, що остання стала користуватися вказаною земельною ділянкою. 04.02.2014 року позивачка звернулася до сільської ради з заявою про передачу їй в оренду вказаної земельної ділянки. З відповіді сільської ради від 27.02.2014 року їй стало відомо про те, що вказана земельна ділянка вилучена у її матері на підставі рішення сільської ради. 19.03.2014 року після отримання відповіді на адвокатський запит позивачці стало відомо про наявність оскаржуваного рішення. Вважає, що спірне рішення порушує право користування позивачки вказаною земельною ділянкою.

Представник відповідача Квітницька Т.В. проти позову заперечувала та пояснила, що вилучення земельної ділянки площею 0,10 га у ОСОБА_5 відбулося за її згоди на підставі її заяви, на теперішній час вказана земельна ділянка передана у власність ОСОБА_4

Третя особа ОСОБА_4 проти позову заперечувала та пояснила, що земельна ділянка площею 0,10 га, що була вилучена у ОСОБА_5, передана їй у власність та оформлена відповідно до вимог законодавства.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.142 Земельного кодексу України в редакції від 22.09.2005 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Згідно ст.152 Земельного кодексу України в редакції від 22.09.2005 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов?язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.155 Земельного кодексу України в редакції від 22.09.2005 року у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Судом встановлено, що згідно архівного витягу із протоколу засідання виконавчого комітету Пліщинської сільської ради народних депутатів № 11 від 28.11.1996 року ОСОБА_5 надано земельну ділянку в розмірі 0,10 га для ведення розширеного підсобного господарства.

25.10.2005 року ОСОБА_5 подано заяву до сільської ради про вилучення у неї земельної ділянки площею 0,10 га (біля ОСОБА_4).

Рішенням Пліщинської сільської ради від 03.11.2005 року вилучено у ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,10 га згідно ст.142 Земельного кодексу та на підставі поданої заяви.

Відповідно до ст.ст.22, 23 Земельного кодексу України в редакції від 05.05.1993 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 за життя державного акту на право власності чи право постійного користування на земельну ділянку площею 0,10 га для ведення підсобного господарства не отримувала, отже, права власності чи користування на неї не набула.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_1, що підтверджується її заявою до Шепетівської районної державної нотаріальної контори від 28.05.2008 року.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи, що на час смерті ОСОБА_5 у неї не було права власності чи права користування щодо земельної ділянки площею 0,10 га, позивачка, відповідно, не набула права на вказану земельну ділянку в порядку спадкування.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Під час судового розгляду справи судом не встановлено порушень прав, свобод та інтересів позивача з боку відповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування спірного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 11, 70, 71, 130, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя Н.Л.Стаднічук