Справа № 810/3118/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2015 р. м. Київ К/800/45488/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представника позивача - Виндюка І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2014

у справі № 810/3118/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс»

до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

про визнання протиправними дій, скасування наказу та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними дій Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області щодо проведення позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Комплекс Агромарс» щодо документального підтвердження господарських операцій з ПП «Дім Зерна», їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.06 по 30.09.2013; скасування наказу Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 20.03.2014 № 184 про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки; скасування податкового повідомлення-рішення Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області № від 10.04.2014.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10.06.2014 позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2014 рішення суду першої інстанції скасовано; у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.03.2014 посадовою особою Вишгородської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Київській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 78.4 ст. 78, п. п. 79.1, 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України та на виконання наказу від 20.03.2014 № 184 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Комплекс Агромарс» щодо документального підтвердження господарських взаємовідносин з ПП «Дім Зерна», їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.06 по 30.09.2013.

Копію зазначеного наказу разом із повідомленнями про проведення перевірки від 20.03.2014 № 37/22-00 направлено рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу позивача, який отримано останнім 21.03.2014.

За результатами проведеної перевірки, 21.03.2014 відповідачем складено акт № 758/22-01/30160757, в якому зафіксовані порушення: п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 та п. 201.10 ст. 201, п. п. 209.1, 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість у розмірі 1 734 730 грн., у т.ч.: за червень 2013 року у розмірі 828 972 грн., за липень 2013 року у розмірі 218 307 грн., за серпень 2013 року у розмірі 262 740 грн., за вересень 2013 року у розмірі 424 711 грн.

В ході проведення перевірки було проаналізовано акт № 84/22-1/37135575 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Дім Зерна» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.11.2012 по 31.10.2013» та акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Дім Зерна» з питань документального підтвердження господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку з ТОВ «Ландо Плюс», ТОВ «Міранда Плюс», ТОВ «ОПТ Альянс Трейд».

Із змісту даних актів податковим органом встановлено, що ПП «Дім Зерна» має ознаки фіктивності, не знаходиться за місцем реєстрації, поставки товарів фактично не відбувалось, що підтверджується також актами про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів ПП «Дім Зерна».

З огляду на викладене, податковим органом зроблено висновок про безпідставне формування позивачем податкового кредиту за господарськими операціями з ПП «Дім Зерна» у червні-вересні 2013 року, оскільки господарська діяльність останнього здійснена поза межами правового поля.

На підставі результатів проведеної перевірки, 10.04.2014 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 2 602 905 грн., у т.ч.: 1 734 730 грн. основного платежу та 867 365 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Матеріалами справи встановлено, що ПП «Дім Зерна» в червні 2013 року на підставі рахунків на оплату, поставлено до ТОВ «Комплекс Агромарс» в особі філії «Київкомбікорм» пшеницю, макуху соєву, кукурудзу, що підтверджується: рахунками на оплату, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, податковими накладними.

У червні 2013 року ПП «Дім Зерна» на підставі рахунків на оплату здійснювалась поставка до ТОВ «Комплекс Агромарс» в особі філії «Бориспільський комбікормовий завод» пшениці, макухи соєвої, кукурудзи, шроту соняшника, олії соєвої, що підтверджено: рахунками на оплату, видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями.

25.06.2013 ТОВ «Комплекс Агромарс» (покупець) уклало з ПП «Дім Зерна» (постачальник) договір купівлі-продажу № 13-884/БКЗ-Ю, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар (соєву макуху), а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату.

25.06.2013 ТОВ «Комплекс Агромарс» (покупець) уклало з ПП «Дім Зерна» (постачальник) договір купівлі-продажу № 13-883/БКЗ-Ю, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар (соняшниковий шрот), а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату.

15.08.2013 ТОВ «Комплекс Агромарс» (покупець) уклало з ПП «Дім Зерна» (постачальник) договір купівлі-продажу № 13-1057/КК-Ю, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар (рослинну олію), а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату.

15.08.2013 ТОВ «Комплекс Агромарс» (покупець) уклало з ПП «Дім Зерна» (постачальник) договір купівлі-продажу № 13-1054/КК-Ю, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар (кукурудзу та пшеницю), а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату.

25.08.2013 ТОВ «Комплекс Агромарс» (покупець) уклало з ПП «Дім Зерна» (постачальник) договір купівлі-продажу № 13-13882/БКЗ-Ю, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар (кукурудза, пшениця), а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату.

27.09.2013 ТОВ «Комплекс Агромарс» (покупець) уклало з ПП «Дім Зерна» (постачальник) договір купівлі-продажу № 13-1279/КК-Ю, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар (висівки пшениці), а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно аналізу наданих первинних документів підтверджується фактичне виконання господарських операцій між ТОВ «Комплекс Агромарс» та ПП «Дім Зерна»; складені первинні документи, якими сторони супроводжували господарські операції, в тому числі і податкові накладні не суперечать вимогам чинного законодавства, містять вичерпні дані щодо переліку придбаних і поставлених товарів, у повній мірі розкривають зміст та обсяг господарських операцій; відповідачем не наведено обставин та не надано доказів на підтвердження невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про їх фіктивність чи про те, що дії позивача і його контрагента були спрямовані на отримання незаконної вигоди; сам акт перевірки не містить жодного документального підтвердження наведених порушень податкового законодавства, а викладені у ньому висновки щодо безтоварності операцій суперечать первинним бухгалтерським документам підприємства; відповідач при проведенні заходів щодо позапланової невиїзної перевірки діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний адміністративний суд мотивував своє рішення тим, що первинні документи, складені на виконання умов укладених позивачем з контрагентом ПП «Дім Зерна» договорів, не відповідають вимогам законодавства України, а тому такі документи не можуть вважатись належно оформленими первинними документами, оскільки не відповідають вимогам про їх складання та підписання повноважною особою платника податків та не можуть бути документами, підтверджуючими проведення господарських операцій та підставою для формування спірних сум податкового кредиту з податку на додану вартість; відсутність в товарно-транспортних накладних обов'язкових реквізитів, а саме: кодів підприємств, конкретних адрес пунктів навантаження та розвантаження товарів, підписів водія експедитора, вантажоодержувача та таксувальника.

Однак, суд касаційної інстанції з таким висновком апеляційного адміністративного суду погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пп. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. п. 201.4, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення відповідних операцій первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Водночас, певні недоліки первинних документів, складених за результатами проведених господарських операцій, не тягнуть за собою втрату ними статусу належних первинних документів.

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що податкове законодавство не ставить в залежність право платника податку - покупця на формування податкового кредиту з податку на додану вартість від іншої особи, в тому числі від господарських операцій постачальника з його контрагентами, висновок суду першої інстанції про відсутність у відповідача, в даному випадку, правових підстав для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слід визнати правильним.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій податкового органу щодо проведення позапланової невиїзної перевірки та скасування наказу від 20.3.2014 № 184, слід зазначити наступне.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 цього Кодексу органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п. 79.1 ст. 79 ПК України).

Згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 зазначеного Кодексу документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

За встановлення в судовому порядку наявності підстав згідно пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, відповідачем правомірно прийняте відповідне рішення, оформлене наказом № 184 від 20.03.2014.

Слід також зазначити, що пунктом 79.2 статті 79 зазначеного Кодексу передбачено два альтернативні випадки інформування платника про здійснення позапланової невиїзної перевірки, а саме: безпосереднє вручення відповідного наказу під розписку або надіслання наказу листом з повідомленням про вручення.

В другому випадку - для факту надіслання достатньою є передача податковим органом відповідного виду поштової кореспонденції на пошту, тоді як подальше вручення (отримання) адресатом (платником) такого листа є окремою дією, яка не впливає на право податкового органу на проведення перевірки.

З огляду на наведене, відповідач при здійсненні заходів щодо проведення позапланової невиїзної перевірки позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Викладене дозволяє погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи викладене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» підлягає задоволенню, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2014 - скасуванню, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 10.06.2014 - залишенню в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2014 скасувати та залишити в силі постанову Київського окружного адміністративного суду від 10.06.2014.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний