Справа № 185/9072/14-а (872/12666/14)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2015 рокусправа № 185/9072/14-а (2-а/185/232/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року у справі № 185/9072/14-а(2а/185/232/14) за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання рішення щодо відмови у поновленні строку дії договору оренди земельної ділянки протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення 38 сесії скликання Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 19 листопада 2013 року "Про поновлення строку дії договорів оренди земельних ділянок" в частині відмови йому в поновленні строку дії договору оренди земельної ділянки та зобов'язати повторно розглянути його заяву щодо питання поновлення строку дії договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого за №00001 від 31.01.2011р. на земельну ділянку площею 0,0038 га на вул. Дніпровська (район ресторану "Шахтар"), для обслуговування торговельного павільйону. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі рішення Павлоградської ради від 06 липня 2010 pоку між ним та відповідачем 31 січня 2011 року було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0038 га, розташованої по АДРЕСА_1 кадастровий номер 0:03:012:0064 для обслуговування торговельного павільйону. Зазначений договір було укладено строком на 3 роки. За умовами договору позивач мав переважне право на його поновлення, повідомивши власника не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку його дії. 31 жовтня 2013 року позивач повідомив Павлоградську міську раду про намір поновлення договору оренди землі та надав проект додаткової угоди. Рішенням Павлоградської міської ради від 19 листопад 2013 р. позивачу було відмовлено у поновленні строку дії договору оренди земельної ділянки. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки він за умовами договору та відповідно до вимог земельного законодавства мав переважне право на поновлення договору на новий строк, умови договору не порушував. Крім того, на момент укладення договору оренди на спірній земельній ділянці розташовано нерухоме майно - торгівельний павільйон, який належить позивачу на праві приватної власності та який, згідно діючого на той час законодавства, було введено в експлуатацію. Оскільки позивач є власником нерухомого майна, до нього перейшло право користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Павлоградська міська рада Дніпропетровської області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На думку апелянта, необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки. За відсутності такого рішення зобов'язати цей орган в судовому порядку укласти такий договір або ж його поновити неможливо, оскільки це суперечить вимогам законодавства - відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У судовому засіданні представник відповідача доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримав в повному обсязі.

Позивач, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, у судове засідання не прибув.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, на підставі рішення Павлоградської ради від 06 липня 2010 року №1248-66/У, між ОСОБА_1 та Павлоградською міською радою 31 січня 2011 року було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0038 га, розташовано: по АДРЕСА_1 кадастровий номер 0:03:012:0064 для обслуговування торговельного павільйону. Відповідно до п.7 Договору, його укладено строком на 3 роки. Орендар має переважне право на його поновлення, письмово повідомивши власника не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку його дії. 31 жовтня 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 повідомив Павлоградську міську раду про намір поновлення договору оренди землі. Відповідач повідомлення отримав, про що свідчить відмітка вхідної кореспонденції. Рішенням відповідача №1068-38/УІ, (підпункт 9.1 пункту' 9) від 19 листопада 2013 року позивачу було відмовлено у поновленні строку дії договору оренди земельної ділянки площею 0,0038 га, розташованої по АДРЕСА_1 кадастровий номер 0:03:012:0064 для обслуговування торговельного павільйону. Договір оренди на земельної ділянки вважати таким, що втрачає чинність 31 січня 2014 року.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у справі, яка розглядається, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Справа адміністративної юрисдикції, як визначено пунктом 1 частини 1 статті 3 цього ж Кодексу - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Зважаючи на відсутність у діючому законодавстві поняття публічно-правового спору, його наявність визначається виходячи з критеріїв суб'єктного складу правовідносин, становища суб'єктів у правовідносинах, методу регулювання правовідносин та характеру домінуючого інтересу у правовідносинах. Так, обов'язковими ознаками наявності публічно-правового спору між учасниками певних правовідносин є підпорядкування одного учасника іншому та імперативний метод регулювання цих правовідносин.

Юрисдикція адміністративних судів, як визначено частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності. За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Зазначена правова позиція висловлена Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 14 лютого 2012 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства "Корпорація ІгроСервіс" до Алуштинської міської ради Автономної республіки Крим про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в продовженні договору оренди земельної ділянки, а також у постанові від 06 листопада 2012 року у справі № 21-288а12 за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» до Срібнянської районної державної адміністрації Чернігівської області.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій. Суд дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, ухвалене в ній судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

На виконання приписів частини 2 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів роз'яснює позивачеві, що, зважаючи на його правовий статус як суб'єкта підприємницької діяльності, спір має вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Керуючись статтями 195-196, 198, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Павлоградської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року у справі № 185/9072/14-а(2а/185/232/14) - скасувати.

Провадження в адміністративній справі № 185/9072/14-а(2а/185/232/14) за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання рішення щодо відмови у поновленні строку дії договору оренди земельної ділянки протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко