Справа № 817/1713/14
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Махаринець Д.Є.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"27" січня 2015 р. Справа № 817/1713/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідачів:

- Рівненської митниці ДФС (відповідач-1): Федченко О.О.,

- ГУ ДКС України у Рівненській області (відповідач-2): не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОР С.І.М." на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" листопада 2014 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОР С.І.М." до Рівненської митниці Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення ввізного мита,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Колор С.І.М."( далі - ТОВ "Колор С.І.М.", позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці Державної фіскальної служби ( далі - Рівненська митниця ДФС, відповідач-1) Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області (далі - ГУ ДКС України у Рівненській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення №204050001/5/2 від 13.05.2014 про коригування митної вартості товарів; визнання протиправною та скасування картки відмови в митному оформленні товару №204050001/2014/00020 від 13.05.2014; стягнення ввізного мита в сумі 2855,43 грн. та податку на додану вартість в сумі 6571,31 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що на виконання умов контракту з фірмою HongMing Composites Со., Ltd, Китай (Продавець) №2702/2014 ТОВ "Колор С.І.М." у травні 2014 року було поставлено товар відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) від 01.04.2014, згідно з яким загальна вартість товару визначалась на рівні 32073,48 USD. Відповідно до пункту 2.1 контракту умови поставки: СІF Одеса, що згідно з Інкотермс-2000 включає в себе вартість тари, упаковки, маркування, навантаження і доставку до порту Одеса. Всі оплати і митні витрати на території країни покупця повинні бути оплачені покупцем. З метою митного оформлення товару позивачем була заповнена та подана до Рівненської митниці Міндоходів декларація митної вартості від 12.05.2014 №/141006894. Митна вартість товару визначена за основним методом - за ціною договору (контракту). Митним органом 13.05.2014 прийнято рішення №204050001/2014/00020 про коригування митної вартості товару, внаслідок чого митну вартість збільшено з 32073,48 USD до 34626,48 USD, та складено картку відмови у митному оформленні товару №204050001/2014/00020 від 13.05.2014 з підстав неподання документів, що підтверджують складові митної вартості товару.

Одночасно з митною декларацією декларантом подано до митного оформлення всі необхідні документи, які підтверджують складові митної вартості товару. Митним органом в порушення ч.10 ст.58 Митного кодексу України не вказано, які саме складові митної вартості є не підтвердженими, та які саме документи необхідно подати для підтвердження конкретної складової. У зв'язку з викладеним, позивач вважає, що відмова у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та коригування митним органом митної вартості товару із застосуванням резервного методу визначення такої вартості є безпідставними.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у задоволенні позову ТОВ "Колор С.І.М." відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Колор С.І.М." звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідач-1 надав суду письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Позивач та відповідач-2 не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважних представників в засідання суду не направили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача надав суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі.

Колегія суддів враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача та представника відповідача-2.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги. Просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представника відповідача-1, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 27.02..2014 року між фірмою HongMing Composites Со., Ltd, Китай (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Колор С.І.М.», Україна (Покупець) укладено контракт № 2702/2014, предметом якого є поставка товару у відповідності до додатково погоджених специфікацій. Умови поставки: СІF-Одеса, Україна, згідно з Інкотермс-2000 включає в себе вартість тари, упаковки, маркування, завантаження і доставку до порту Одеса. Всі оплати і митні витрати на території країни покупця повинні бути оплачені покупцем, вартість тари та завантаження входить у вартість товару.

Специфікацією N 1 до контракту сторони погодили поставку товарів: мати зі скловолокна Е GLASS CHOPPED STRAND МАТ 300 G, мати зі скловолокна Е GLASS CHOPPED STRAND МАТ 450 G, мати зі скловолокна Е GLASS CHOPPED STRAND МАТ 600 G, тканини з рівниці Е GLASSWOVEN ROVING та рівниці зі скловолокна SPRAY UP ROVING 2400ТЕХ на загальну суму 32073.48 USD.

Відповідно до специфікації № 1 покупець зобов'язаний здійснити 30% передоплату на розрахунковий рахунок продавця і 70% передоплату після отримання копії товарно-транспортної накладної від продавця.

На виконання умов контракту №2702 ТОВ «Колор С.І.М.» платіжним дорученням в іноземній валюті №500 від 28.03.2014 року оплатило продавцю 9 577,70 USD .

28.01.2014 продавцем виставлено рахунок-фактуру (інвойс) №HMCS201402 на загальну суму 32073,48 USD

Платіжним дорученням в іноземній валюті №506 від 30.04.2014 ТОВ «Колор С.І.М.» оплатило продавцю 22495,78 USD.

На виконання умов контракту № 2702/2014 ТОВ "Колор С.І.М." у травні 2014 року імпортовано на митну територію України та заявлено до митного оформлення товари:

№ 1 мати зі скловолокна Е GLASS CHOPPED STRAND МАТ, виготовлені із випадково з'єднаних рубаних скловолокон голкопробивним способом в рулонах шириною 1250мм., щільністю 300г/м2;щільністю 450г/м2; щільністю 600г/м2. Загальною вагою 5880кг, код згідно з УКТЗЕД ;

№ 2 тканини з рівниці Е GLASSWOVЕN ROVING щільністю 200 г/м2, 400 г/м2, 500 г/м2. Загальною кількістю 5800 кг, код згідно з УКТЗЕД ;

№ 3 рівниці зі скловолокна SPRAY UP ROVING 2400ТЕХ у кількості 5880 кг, код згідно з УКТЗЕД , всього придбано товару на загальну вартість 32073,48 дол. США.

Статтею 49 Митного кодексу України ( далі - МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон У країни, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Відповідно до ч.l ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості. та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі Їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що для митного оформлення імпортованого товару 12.05.2014 року декларантом позивача подано митну декларацію до відділу митного оформлення №1 митного поста "Рівне-Центральний" Рівненської митниці Міндоходів, електронну митну декларацію за №204050001/2014/006894. Митна вартість товару самостійно визначалась декларантом за першим (основним) методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Згідно з ч.1, п.1 ч.4 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особи митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до наказу Державної митної служби України від 13.07.2012 року № 362 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України" при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості посадова особа, що здійснює контроль, проводить порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірку наявності взаємозв'язку продавця та покупця.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товарів, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об'єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Відповідно до частини другої цієї статті метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Митна вартість товарів є розрахунковою величиною і при її визначенні враховується вплив цілого ряду факторів, зокрема, опис конкретного товару, найменування виробника, країна походження, умови поставки та оплати цього товару, обсяги ввезення, маршрут перевезення, репутація суб'єкта ЗЕД на ринку України та в країні придбання товару, інші складові, що впливають на рівень ціни товару.

Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості.

Відповідно до Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672, посадовою особою підрозділу митного оформлення здійснюється контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за митною декларацією шляхом аналізу електронної копії митної декларації митної вартості за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Матеріалами справи підтверджено, що в результаті застосування посадовою особою митного органу автоматизованої системи управління ризиками, системою було згенеровано проведення обов'язкової процедури по контролю правильності визначення митної вартості товарів (код 105-2) із визначеним завданням: "Необхідно перевірити достовірність складових митної вартості товарів. Можливе страхування оцінюваних товарів. Можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів.

Разом з тим, при проведенні у відповідності до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за вказаною вище митною декларацією, посадовою особою Рівненської митниці Міндоходів встановлено, що у документах, наданих декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, не містяться всі данні відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, та виявлені окремі розбіжності.

Так, дослідженими судом доказами підтверджено, що поданий декларантом позивача до митного оформлення рахунок фактура (інвойс) від 01.04.2014 року № HMCS201402 не містить реквізитів зовнішньоекономічного контракту, відповідно до якого імпортований ТОВ «Колор С.І.М.» товар був придбаний у іноземного контрагента.

Крім цього, судом встановлено порушення вимог зовнішньоекономічного контракту в частині недотримання умов, визначених п.2.3. контракту, зокрема вказаним пунктом визначено, що дата поставки товару в порт Одеса Україна повинне відбутися не пізніше 25.04.2014 року, проте згідно відміток проходження митного контролю в порту Одеса, імпортований товар прибув 11.05.2014 року. При цьому, положеннями п.10 зовнішньоекономічного контракту від 27.02.2014 року передбачено можливість виставлення покупцем штрафних санкцій у разі невиконання продавцем умов (зобов'язань) визначених договором.

Водночас, за результатом аналізу цінової інформації бази даних митних оформлень (Програмно-інформаційний комплекс "Цінова інформація при визначенні митної вартості" ЄАІС) за кодами згідно з УКТ ЗЕД та заявленою країною походження встановлено такі мінімальні вартісні рівні на ідентичні та подібні товари, митне оформлення яких проведено найбільш наближено в часі до митного оформлення товарів позивачем:

товар №1 - 1, 58 дол. США/кг, митна декларація №204050001/2014/004490 від 26.03.2014 року;

товар №2 - 1,5 дол. США/кг. митна декларація №204050001/2014/004490 від 26.03.2014 року;

товар №3 - 1,21 дол. США/кг., митна декларація №204050001/2014/004490 від 26.03.2014 року, що є вищим від визначеної декларантом митної вартості імпортованих товарів за першим методом.

За встановлених обставин, суд вважає, що у Рівненської митниці Міндоходів виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення митної вартості товарів та достовірності відомостей, необхідних для її підтвердження. Зокрема, стосовно відомостей, що підтверджують числові значення складових частин митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; б) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Враховуючи наведене, митним органом цілком обґрунтовано та відповідно до приписів закону під час проведення консультацій з декларантом було вказано на необхідність надання додаткових документів: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів на широкий асортимент товару для незалежного кола покупців; виписку з бухгалтерської документації; висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

Разом з тим, суд встановив, що подані до митного оформлення платіжні доручення від 28.03.2014 року №500 та від 30.04.2014 року №506 не містять посилання рахунок-фактуру (інвойс). Крім того, банківські рахунки позивача, зазначені в таких платіжних документах, відмінні від зазначених в контракті №2702/2014 та додатку № 1 до даного контракту.

За результатами розгляду поданої митної декларації, доданих документів у відповідності до встановленого статтею 55 Митного кодексу України порядку, відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 13.05.2014 року №204050001/2014/000015/2 із застосуванням шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів згідно положень статті 64 Митного кодексу України та складено карту відмови у прийнятті митної декларації № 204050001/2014/00020 від 13.05.2014 року.

Суд враховує, що згідно з ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); r) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується, лише у разі. якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Суд встановив, що у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів митним органом обґрунтовано неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості.

Зокрема, зазначено, що митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари, а саме: у банківських платіжних документах відсутні посилання на інвойс чи проформу; неповним подання декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України. Орган доходів і зборів володіє інформацією, яка призвела до виникнення обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Зокрема, згідно зі ст. 266 МК України, на декларанта покладений обов'язок надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур.

За результатом проведеної процедури консультації з декларантом та у зв'язку з відсутністю у декларанта та митного органу інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних товарів, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості, інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості, що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного застосування методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, а тому митну вартість скориговано з використанням способів, які не суперечать законам У країни і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ), а саме із застосуванням резервного методу визначення митної вартості (ст. 64 МК України).

Згідно зі ст.256 Митного кодексу У країни відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. За:значене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до п.1 ч.11 ст.264 Митного кодексу України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації, зокрема, якщо митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до п.11 ч.3 ст.335 МК України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подають рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

За встановлених обставин, суд вважає, що відмовляючи Товариству у митному оформленні товарів за першим методом приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів Рівненська митниця діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, обґрунтовано та розсудливо, з урахуванням фактичних обставин та наявної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

При вирішенні даного адміністративного спору суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові Верховного суду України від 10.04.2012 №221-52а12, відповідно до якої митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Також суд враховує, що в постановах Верховного Суду України №21-342а13 від 22.10.2013 та №21-270а13 від 15.10.2013 зазначено, що наявність в Єдиній автоматизованій системі Державної митної служби України інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Відповідно до постанов Верховного суду України № 21·242а12 та № 21-326а12, обов'язковою умовою правомірності дій митниці щодо застосування резервного методу визначення митної вартості товарів є дотримання встановленої законом процедури, зокрема, проведення консультації, у ході яких здійснено обмін наявною у митниці та декларанта інформацією та обґрунтування неможливості застосування попередніх п'яти методів визначення митної вартості товарів.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач-1 належними та допустимими доказами довів правомірність прийнятих ним рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 13.05.2014 року №204050001/2014/000015/2 та картки відмови у здійсненні митного оформлення № 204050001/2014/00020 від 13.05.2014 року, доводи позивача не спростовують правомірності спірних рішень та не дають суду підстав для їх скасування.

Що стосується вимоги про стягнення з Державного бюджету сплачених митних платежів, то безпідставність даної похідної вимоги випливає з правомірності та обґрунтованості митної вартості, яка була застосована при митному оформленні товарів.

З огляду на вище викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів уважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОР С.І.М." відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОР С.І.М." залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" листопада 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "29" січня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОР С.І.М." вул.Центральна,38,смт.Клевань,Рівненський район, Рівненська область,35312

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області вул.С.Петлюри,13,м.Рівне,33028 Рівненська митниця Державної фіскальної служби України вул.Соборна,104,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,