Справа № 2-а-740/11 (2-а/0182/133/2014)
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
22 січня 2015 рокусправа № 2-а-740/11 (2-а/0182/133/2014)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.
суддів: Мельника В.В. Нагорної Л.М.
за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області
від 21 липня 2014 року
у справі № 2-а-740/11 (2-а/0182/133/2014)
за позовом ОСОБА_1 ,
АДРЕСА_1 ;
до відповідача Управління праці та соціального захисту населення
Нікопольської міської ради,
за участю Нікопольської міжрайонної прокуратури
Дніпропетровської області,
про зобов`язання вчинити дії та стягнення шкоди, -
встановив: ОСОБА_1 подав позов до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради про
визнання незаконним встановлення йому пільг відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24 березня 1998 року N 203/98-ВР та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року N 2011-XII,
зобов`язання видати посвідчення інваліда війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII,
та про стягнення шкоди.
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області (суддя Шестакова З.С.) своєю постановою від 21 липня 2014 року у задоволенні позову відмовив.
Постанова суду мотивована тим, що ОСОБА_1 участі у бойових діях не брав. Захворювання «хронічний гепатит» отримане в період проходження військової служби.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , Позивач, вказує на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що заява про зміну позовних вимог безпідставно не прийнята до розгляду та повернута судом безпосередньо в засіданні.

Крім того, в силу приписів статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII до інвалідів війни належать особи, які стали інвалідами внаслідок виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків).

Просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення. Позов задовольнити.

ОСОБА_1 процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні не скористався. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому порядку.

Судовий розгляд адміністративної справи здійснювався з повним фіксуванням судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Обставини справи: як встановлено судом першої інстанції, постановою Військово-лікарської комісії Сибірського військового округу від 20 травня 1988 року за № 1302 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби у зв`язку із захворюваннями, отриманими ним під час проходження військової служби (а. с.54, 106).

Наказом Головнокомандувача ВМФ № 0615 від 24 червня 1988 року він був звільнений з посади помічника провідного інженера 2653 військового представництва.

Дніпропетровським військовим комісаріатом ОСОБА_1 було видано посвідчення серії « НОМЕР_1 від 02 грудня 1996 року, в якому йому визначено статус пенсіонера-військовослужбовця та призначена пенсія по інвалідності 2 групи, отриманої в період проходження військової служби.

ОСОБА_1 були встановлені пільги як ветерану військової служби відповідно до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24 березня 1998 року N 203/98-ВР.

Визнання незаконним встановлення йому пільг відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24 березня 1998 року N 203/98-ВР та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року N 2011-XII, зобов`язання видати посвідчення інваліда війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII, та стягнення моральної і матеріальної шкоди, стали предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII до інвалідів війни належать особи <…>, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків <…>

Напроти, дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року N 2011-XII, поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

При цьому, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року N 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

У висновку про встановлення інвалідності ОСОБА_1 зазначено, що причина інвалідності є проходження військової служби, а не захворювання, одержане під час виконання службових обов`язків.

Питання щодо можливості змін причинного зв`язку його захворювання були розглянуті 21 жовтня 1998 року 15 Окружною військово-лікарською комісією та 17 січня 2002 року Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України, які не знайшли підстав пов`язати його захворювання з виконанням обов`язків військової служби.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року у справі № 2-а-740/11 (2-а/0182/133/2014) без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: В.В. Мельник

Суддя Л.М.Нагорна