Справа № 1522/3146/12
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/15389/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради про скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2012 року ОСОБА_5 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 пред'явила позов до Департаменту міського господарства Одеської міської ради про скасування розпорядження Департаменту міського господарства Одеської міської ради № 232 від 25 серпня 2011 року «Про скасування розпорядження органу приватизації № 215279 від 07 квітня 2009 року про передачу квартири АДРЕСА_1 в спільну часткову власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.».

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року, позовні вимоги задоволено.

Скасовано розпорядження Департаменту міського господарства Одеської міської ради № 232 від 25 серпня 2011 року «Про скасування розпорядження органу приватизації № 215279 від 07 квітня 2009 року про передачу квартири АДРЕСА_1 в спільну часткову власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.».

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, скаржник оскаржила їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що розпорядженням органу приватизації № 215279 від 07 квітня 2009 року було передано квартиру АДРЕСА_1 в спільну часткову власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Пунктом 6 розпорядження зобов'язано КП ЖКС «Порто-Франківський» у десятиденний термін укласти з ОСОБА_5 договір на участь у витратах на обслуговування та ремонт будинку.

Згідно свідоцтва про право власності на житло № 8-22712 від 07 квітня 2009 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в рівних частках.

27 травня 2009 року право власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Розпорядженням Департаменту міського господарства Одеської міської ради № 232 від 25 серпня 2011 року «Про скасування розпорядження органу приватизації № 215279 від 07 квітня 2009 року» було скасовано розпорядження органу приватизації № 215279 від 07 квітня 2009 року про передачу квартири АДРЕСА_1 в спільну часткову власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Підставою для скасування розпорядження стало те, що при укладанні договору найму житла між Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради та наймачем ОСОБА_6 були зазначені недостовірні дані, на підставі яких було прийняте розпорядження органу приватизації. При перевірці документів, наданих заявницею ОСОБА_8, вивченні архівних документів, з'ясувалося, що квартира АДРЕСА_1 на балансі КП «ЖКС «Порто-франківський» не знаходилась, під час укладання договору найму житла від 07 травня 2008 року не були з'ясовані обставини щодо інших мешканців, які проживають за вказаною вище адресою, тобто за ОСОБА_8 та її донькою.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що розпорядження Департаменту міського господарства Одеської міської ради № 232 від 25 серпня 2011 року «Про скасування розпорядження органу приватизації № 215279 від 07 квітня 2009 року про передачу квартири АДРЕСА_1 в спільну часткову власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.» є протиправним, оскільки органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення.

Суд апеляційної інстанції із висновками суду першої інстанції погодився та залишив постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції погоджується із огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 3 Основного Закону України закріплено принцип, відповідно до якого права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якої органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

На підставі розпорядження органу приватизації № 215279 від 07 квітня 2009 року про передачу квартири АДРЕСА_1 в спільну часткову власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 виникли правовідносини, пов'язані із реалізацією суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів позивачів щодо користування та володіння житловою будівлею, тому відповідач не мав права скасовувати своє попереднє рішення у даних правовідносинах.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права та прийшли до вірного висновку про скасовання розпорядження Департаменту міського господарства Одеської міської ради № 232 від 25 серпня 2011 року «Про скасування розпорядження органу приватизації № 215279 від 07 квітня 2009 року про передачу квартири АДРЕСА_1 в спільну часткову власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.».

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: