Справа № 817/2458/14
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дорошенко Н.О.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"24" листопада 2014 р. Справа № 817/2458/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" жовтня 2014 р. у справі за позовом Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" про стягнення коштів платника податків ,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу (з урахуванням заяви про уточнення та зменшення позовних вимог, а.с.35 т.2) в розмірі 200068,12 грн., а саме: по податку на додану вартість в сумі 98067,52 грн., по орендній платі за землю в сумі 102000,60 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" () з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, суму податкового боргу в розмірі 80576,40 грн. (вісімдесят тисяч п'ятсот сімдесят шість тисяч 40 коп.), у тому числі: по податку на додану вартість в сумі 14000,00 грн. (чотирнадцять тисяч грн. 00 коп.), яку перерахувати в Управління ДКСУ в Рівненській області МФО 833017, ЗКПО 38012714, рахунок № 0002, код платежу 14010100, до Державного бюджету України; по орендній платі за землю з юридичних осіб в сумі 66576,40 грн. (шістдесят шість тисяч п'ятсот сімдесят шість грн. 40 коп.), яку перерахувати в Управління ДКСУ в Рівненській області МФО 833017, ЗКПО 38012714, рахунок №0002, код платежу 13050200, до місцевого бюджету м. Рівне.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ДПІ у м.Рівне, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цієї частині нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи стверджено, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" зареєстрований як юридична особа виконавчим комітетом Рівненської міської ради 02.12.1993, перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Рівне з 31.08.1995 (а.с.7-10 т.1).

Згідно з розрахунком податкової заборгованості ДПІ у м.Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області по особових рахунках ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" станом на 16.07.2014 рахується заборгованість по податку на додану вартість в сумі 98067,52 грн. та по орендній платі за землю з юридичних осіб в сумі 102000,60 грн. (а.с.14-15, 35-44 т.1).

Відповідно до наданих позивачем доказів, заборгованість по податку на додану вартість в сумі 98067,52 грн. виникла на підставі:

декларації № від 20.03.2014, якою за лютий 2014р. задекларовано до сплати суму ПДВ 3077,00 грн. (а.с.16-17 т.1);

декларації № від 17.04.2014, якою за березень 2014р. задекларовано до сплати суму ПДВ 25999,00 грн. (а.с.18-19 т.1);

декларації № від 17.05.2014, якою за квітень 2014р. задекларовано до сплати суму ПДВ 14848,00 грн. (а.с.20-21 т.1);

декларації № від 20.06.2014, якою за травень 2014р. задекларовано до сплати суму ПДВ 42970,00 грн. (а.с.22-23 т.1),

пеня в сумі 11173,52 грн.

Суд першої інстанції встановив, що ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" податкові зобов'язання, самостійно визначені у вказаних вище податкових деклараціях з ПДВ, сплачувались до бюджету платіжними дорученнями (а.с.75-86 т.1):

за лютий 2014р. - № 412 від 31.03.2014 на суму 3077,00 грн. (сплачено повністю);

за березень 2014р. - № 513 від 30.04.2014 на суму 10999,00 грн., № 1175 від 30.05.2014 на суму 1000,00 грн. (сплачено частково, сума податкового боргу становить 14000,00 грн.);

за квітень 2014р. - № 1174 від 30.05.2014 на суму 14848,00 грн. (сплачено повністю);

за травень 2014р. - № 1202 від 04.06.2014 на суму 1160,93 грн., № 1211 від 05.06.2014 на суму 1619,20 грн., № 1218 від 06.06.2014 на суму 1630,17 грн., № 1222 від 10.06.2014 на суму 1285,17 грн., № 1230 від 12.06.2014 на суму 1166,67 грн., № 1235 від 13.06.2014 на суму 2666,67 грн., № 1239 від 16.06.2014 на суму 1166,67 грн., № 1272 від 27.06.2014 на суму 32274,91 грн. (сплачено повністю , переплата 0,39 грн.).

Відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

З даних облікових карток по податку на додану вартість та пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що податковий борг ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" по податку на додану вартість виник в 2009 році.

Недостовірність даних податкового обліку, невірне визначення податковим органом суми недоїмки ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" на початок 2011 року внаслідок порушення позивачем приписів податкового законодавства та неправомірної зміни призначення платежів без згоди платника податків у 2009-2010 роках встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, за участю тих самих сторін в адміністративних справах №2а/1770/3385/2012 від 17.09.2012, №817/55/13-а від 18.02.2013, №817/1121/13-а від 22.04.2013, №817/1805/13-а від 12.07.2013, №817/2642/13-а від28.08.2013, №817/2751/13-а від 13.09.2013, №817/3420/13-а від 04.11.2013, №817/4242/13-а від 15.01.2014 (а.с.106-178 т.1).

Окрім цього, дослідженням облікових карток ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" по податку на додану вартість встановлено, що податковий орган скеровував сплачені поточні платежі в рахунок зменшення боргу минулих років по Рішенню ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (ст.100 Податкового кодексу України).

З розрахунку №7103/17-16-25-10 від 23.04.2014 встановлено, що у ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" наявна податкова заборгованість по деклараціях з податку на додану вартість № від 17.10.2012 та № від 20.11.2012, яка розстрочена рішенням № 9 від 30.09.2013 (а.с.87-89 т.1, 57-60 т.2).

Разом з тим, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2013 у справі за № 817/55/13-а, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду 25.04.2013, податковому органу відмовлено у задоволенні адміністративного позову щодо стягнення заборгованості за вказаними податковими деклараціями з підстав відсутності податкового боргу та невірного ведення податкового обліку сплачених платником податків платежів в попередніх періодах (а.с.90-101 т.1). Відтак, подальше спрямування поточних платежів платника податків на погашення податкового боргу, розстроченого рішенням № 9 від 30.09.2013, в який включено декларації з ПДВ № від 17.10.2012 та № від 20.11.2012, є неправомірним та мало наслідком недостовірність відомостей інформаційних систем податкового органу щодо суми податкового боргу ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс".

Окрім цього, суд встановив і позивачем визнається, що податковим органом не виключено з податкового обліку відповідача суму податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 20.06.2011 № 001461541, від 04.07.2011 №, від 05.08.2011 №, від 06.09.2011 №, від 03.10.2011 № , від 03.11.2011 № на загальну суму 23436,88 грн., які скасовані постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.07.2013 по справі за №817/1805/13-а (а.с.179-180 т.1).

Зазначені вище обставини справи в сукупності дали суду першої інстанції підстави для висновку про недостовірність суми податкового боргу відповідача з податку на додану вартість, та, відповідно, про необгрунтованість нарахованої пені на суму податкового боргу з цього податку, щодо стягнення яких пред'явлено даний адміністративний позов.

З матеріалів справи встановлено, що 20.02.2014 ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, в якій задекларовано до сплати: за лютий 2014 року у розмірі 23854,24 грн., за березень 2014 року у розмірі 23854,24 грн., за квітень 2014 року у розмірі 23854,24 грн., за травень 2014 року у розмірі 23854,24 грн.

24.04.2014 відповідачем подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, в якій задекларовано до сплати: за січень 2014 року у розмірі 23997,96 грн., за лютий 2014 року у розмірі 23859,69 грн., за березень 2014 року у розмірі 23708,25 грн., за квітень 2014 року у розмірі 23708,25 грн., за травень 2014 року у розмірі 23708,25 грн.

Відповідачем сплачувалось податкові зобов'язання з орендної плати за землю платіжними дорученнями (а.с.181-191 т.1):

за лютий 2014р. - № 417 від 31.03.2014 на суму 225,85 грн., № 483 від 23.04.2014 на суму 225,85 грн., № 511 від 30.04.2014 на суму 1647,16 грн. (сплачено частково, податковий борг 21760,83 грн.),

за березень 2014р. - № 484 від 23.04.2014 на суму 225,85 грн., № 512 від 30.04.2014 на суму 1647,16 грн., № 514 від 30.04.2014 на суму 11981,23 грн. (сплачено частково, податковий борг 9854,01 грн.),

за квітень 2014р. - № 1171 від 30.05.2014 на суму 225,85 грн., № 1172 від 30.05.2014 на суму 5981,23 грн. (сплачено частково, податковий борг 17501,17 грн.),

за травень 2014р. - № 1269 від 27.06.2014 на суму 1647,16 грн., № 1270 від 27.06.2014 на суму 225,85 грн., № 1271 від 27.06.2014 на суму 8981,23 грн. (сплачено частково, податковий борг 12824,01 грн.).

З матеріалів справи та пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що податковий борг ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" виник з 2009 року.

Недостовірність даних податкового обліку, невірне визначення податковим органом суми недоїмки ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" на початок 2011 року внаслідок порушення позивачем приписів податкового законодавства та неправомірної зміни призначення платежів без згоди платника податків у 2009-2010 роках встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, за участю тих самих сторін в адміністративних справах: №2а/1770/5490/2011 від 10.04.2012, №817/56/13-а від 13.02.2013, №817/228/13-а від 30.04.2013, №817/424/13-а від 15.03.2013, №817/425/13-а від 20.03.2013, №817/1060/13-а від 08.05.2013, № 817/2983/13-а від 26.09.2013 (а.с.204-250 т.1, 1-34 т.2).

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 255 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Окрім цього, з облікової картки ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" по орендній платі з юридичних осіб встановлено, що податковий орган скеровував сплачені поточні платежі в рахунок зменшення боргу минулих років по Рішенню ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (ст.100 Податкового кодексу України).

З розрахунку №7104/17-16-25-10 від 23.04.2014 встановлено, що у ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" наявна податкова заборгованість по декларації за № 1430 від 30.01.2012, яка розстрочена рішенням № 10 від 30.09.2013 (а.с.192-193 т.1)

Разом з тим, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.02.2013 у справі за № 817/56/13-а, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду 07.05.2013, податковому органу відмовлено у задоволенні адміністративного позову щодо стягнення заборгованості за вказаною декларацією з підстав відсутності податкового боргу та невірного ведення податкового обліку сплачених платником податків платежів в попередніх періодах (а.с.194-199 т.1, 61-63 т.2). Відтак, подальше спрямування поточних платежів платника податків на погашення податкового боргу, розстроченого рішенням № 10 від 30.09.2013, в який включено декларацію № 1430 від 30.01.2012, є неправомірним та мало наслідком недостовірність відомостей інформаційних систем податкового органу щодо суми податкового боргу ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс".

Окрім цього, суд першої інстанції правильно врахував, що відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. А згідно з п.50.1 ст.50 цього Кодексу у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку

Таким чином, податковим законом встановлено, що податкові декларації та уточнюючі розрахунки до податкових декларацій є документами, на підставі яких здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

З картки особового рахунку відповідача по орендній платі за землю та з пояснень представника позивача в судовому засіданні в суді першої інстанції встановлено, що подані відповідачем уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з орендної плати за землю, якими платник податків зменшував нараховані податкові зобов'язання, всупереч зазначеним вище нормам Податкового кодексу України були враховані контролюючим органом не в зменшення податкових зобов'язань, а в погашення податкового боргу.

Зазначені вище обставини справи в сукупності дали суду першої інстанції підстави для висновку про недостовірність суми податкового боргу відповідача, та, відповідно, про необгрунтованість нарахованої пені на суму податкового боргу з орендної плати за землю з юридичних осіб, щодо стягнення яких пред'явлено даний адміністративний позов.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В ході судового розгляду адміністративної справи апелянт не надав суду належних та допустимих доказів, які б достовірно підтверджували наявність у ТОВ "Рівненський молодіжний жилий комплекс" податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 98067,52 грн. та по орендній платі за землю в сумі 102000,60 грн.

Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

З матеріалів справи встановлено, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" наявні відкриті банківські рахунки (а.с.13 т.1).

Згідно зі статтею 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, за приписами вищевказаної статті, правильне застосування норм матеріального та процесуального права необхідне для гарантування справедливого результату судочинства та справедливого процесу його здійснення, що забезпечує такий результат. Для ухвалення обґрунтованого рішення суду необхідно правильно оцінити докази, оцінка яких здійснюється на основі внутрішнього переконання, що має бути засноване на повному, безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні доказів.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності. Судом вірно встановлено характер спірних взаємовідносин та обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б могли призвести до прийняття невірного рішення , не встановлено. Твердження апеляційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" жовтня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Є.М. Мацький

судді: (підпис) В.В. Євпак

(підпис) М.М. Капустинський

З оригіналом згідно: суддя ________________________________ Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

3- відповідачу: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" вул.Клима Савури, 14,м.Рівне,33023

- ,