Справа № 804/3956/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2015 рокусправа № 804/3956/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі №804/3956/14 за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Хапатько Євгенії Владиславівни № 11018874 від 18 лютого 2014 року. Зобов'язати відповідача зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 47,9 кв.м., складається з: коридор - 10,6 кв.м., житлова - 21,5 кв.м., житлова - 12,0 кв.м., житлова - 14,4 кв.м., санвузол - 3,9 кв.м., кухня - 6,5 кв.м.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

На підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до акту про проведення прилюдних торгів по реалізації майна яке належить ОСОБА_3 від 26 вересня 2012 року позивач набув у власність квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

11 лютого 2014 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою про реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

18 лютого 2014 року рішенням № 11018874 відповідач відмовив позивачу у реєстрації права власності на вищезазначену квартиру з тих підстав, що у Державному реєстрі прав на нерухоме майно наявні арешти на все нерухоме майно попереднього власника - ОСОБА_3, зареєстрованих відповідно до закону.

Окрім цього, технічний опис майна у свідоцтві від 27 вересня 2012 року та технічному паспорті від 08 травня 2013 року не відповідає опису, що міститься у відомостях Реєстру прав власності на нерухоме майно, що містить суперечність та не дає змоги встановити відповідність заявлених прав зареєстрованим.

Також не надано копію документу, що посвідчує особу ОСОБА_5 та копії ідентифікаційного коду та надано копію ідентифікаційного коду ОСОБА_4, яка не дає змоги прочитати текст та цифри, що у ній містяться.

У відповідності до ч.1 ст.2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно п.2 ч.2 ст.9 даного Закону, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Статтею 15 Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно до ч.3 ст.17 Закону, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1, 2 ст.26 Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Пунктом 4 ч.1 ст.24 Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно до п.16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до п.23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Враховуючи положення п.26 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно - необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Статтею 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пп.1 та пп.9 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.15 „Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення, повноважень заявника, відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах, наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.

Також приписами ч.4 ст.15 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Окрім цього, згідно п.6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень - документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Посилання позивача на те, що обтяження на квартиру відсутні станом на 22 листопада 2013 року є необґрунтованими, так як відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (дата формування інформації - 18 лютого 2014 року) квартира № 3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на момент винесення оскаржуваного рішення перебувала в арешті.

Крім того, підставою прийняття відповідачем оскаржуваного рішення стали і ті обставини, що технічний опис майна у свідоцтві від 27 вересня 2012 року та технічному паспорті від 08 травня 2013 року не відповідає опису, що міститься у відомостях Реєстру прав власності на нерухоме майно, що містить суперечність та не дає змоги встановити відповідність заявлених прав зареєстрованим.

Також не надано копію документу, що посвідчує особу ОСОБА_5 та копії ідентифікаційного коду та надано копію ідентифікаційного коду ОСОБА_4, яка не дає змоги прочитати текст та цифри, що у ній містяться, що не заперечується позивачем та також свідчить про правомірність прйняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Відповідно, оскаржуване рішення від 18 лютого 2014 року №11018874 є правомірним та винесене на законних підставах.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені норми матеріального права суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність винесення оскаржуваного рішення № 11018874 від 18 лютого 2014 року.

З огляду на викладене, у межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав передбачених статтею 202 КАС України для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись п.2 ч.1 ст.197 КАС України, п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі №804/3956/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров