Справа № 806/4789/14
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року Житомир справа № 806/4789/14

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

за участі секретаря Бондаренка Д.А.,

за участі позивача ОСОБА_1,

за участі представників відповідача Домарацької В.В., Дурави В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання дій протиправними, стягнення невиплачених коштів, моральної шкоди та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог (а.с.2-3, 41, 51, 74, 90) просив:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, які виразились у неповному нарахуванні та виплаті йому коштів, які входять до структури заробітної плати та неусуненні допущених помилок при її нарахуванні, в т.ч. арифметичних; ненарахуванні надбавки за вислугу років, встановленої ст.33 Закону України "Про державну службу" за період з 21.06.2005 по 26.06.2013; несвоєчасній виплаті неоспорюваних та невиплаті спірних сум у строки, зазначенні в ст.116 КЗпП України, належних під час звільнення з податкової інспекції; невиплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку (з 28.03.2014 по 30.05.2014);

- стягнути з відповідача на його користь 71073,62 грн, з яких на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 19455,40 грн, з яких недораховані та невиплачені при звільненні: посадовий оклад в сумі 358,06 грн, надбавка за спеціальне звання в сумі 33,67 грн, доплата за ранг державного службовця в сумі 4,29 грн, надбавка за вислугу років в сумі 18937,50 грн, винагорода за вислугу років 121,88 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 28.03.2014 по 12.01.2014 в сумі 41618,22 грн; на відшкодування моральної шкоди 10000 грн;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу заробітної плати за період з 21.06.2005 по 27.03.2014 з урахуванням стягнутих сум, які з вини відповідача були йому недонараховані та невиплачені, здійснивши перерахунок та виплату нарахованих та виплачених позивачу індексації заробітної плати, преміальних витрат, матеріальних допомог, відпускних, виплат за період перебування у відрядженні та інших виплат, які обчислюються від середньої заробітної плати, з врахуванням одержаних позивачем сум;

- просив стягнути з відповідача 710,69 грн понесених ним витрат, що пов'язанні із прибуттям 10.11.2014, 26.11.2014, 24.12.2014 та 12.01.2015 до Житомирського окружного адміністративного суду, з яких: 235,66 грн - компенсація за відрив від звичайних занять та 475,03 грн - компенсація витрат, пов'язана з переїздом до іншого населеного пункту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в 1994-2014 роках працював в різних державних органах на посадах державного службовця. Станом на 27.03.2014, за період роботи з 15.09.1994 по 27.03.2014, стаж його державної служби складає 19 років 04 місяці 02 дні. В період з 21.06.2005 по 27.03.2014 працював на різних посадах у Овруцькій ОДПІ. 27.03.2014 звільнився з посади завідувача юридичним сектором Овруцької ОДПІ за власним бажанням на пільгових умовах, в зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності за ст.38 КЗпП України, ст.23 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зазначає, що відповідачем в порушення вимог ст.43 Конституції України, внаслідок арифметичних помилок та порушень законодавства недонараховано та невиплачено кошти у вказаних розмірах. Такими неконними діями відповідача йому завдано моральних страждань.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та в заявах про збільшення позовних вимог.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили в повному обсязі та просили відмовити в його задоволенні.

Вислухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1994 року по 2014 рік працював в різних державних органах на посадах державного службовця, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-9). Станом на 27.03.2014 за період роботи з 15.09.1994 по 27.03.2014 його стаж державної служби склає 19 років 04 місяці 02 дні, даний факт підтверджено довідкою від 27.03.2014 № 1376 (а.с.10).

27.03.2014 відповідно наказу № 20-о, звільнився з посади завідувача юридичним сектором за власним бажанням на пільгових умовах, у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності, ст.38 КЗпП України, ст.23 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 11).

Статтею 43 Конституції України проголошено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітною платою - є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтями 115 КЗпП України та 24 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР, визначено строки, періодичність і місце виплати заробітної плати.

Відповідно до ч.2-7 ст.33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, із змінами і доповненнями (далі - Закон № 3723-XII), заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю.

Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Проаналізувавши вимоги вказаного законодавства суд прийшов до наступного висновку.

З довідки № 2277/10-05 від 23.05.2014 (а.с.15-16), виданої відповідачем видно, що позивачу за період роботи з січня 2006 року по грудень 2013 року внаслідок арифметичних помилок недонараховано та не виплачено посадовий оклад в сумі 358,05 грн, а саме за: січень 2006 року (348,5 - 410) = - 61,5 грн; лютий 2006 року (451 - 410) = 41 грн; березень 2006 року (428,64 - 410) = 18,64 грн; січень 2007 року (560 - 618,95) = - 58,95 грн; лютий 2007 року (924 - 840) = 84 грн; січень 2008 року (308 - 323,4) = - 15,4 грн; лютий 2008 року (1403,81 - 1340) = 63,81 грн; квітень 2008 року (1212,38 - 1340) = - 127,62 грн; травень 2008 року (1481,05 - 1340) = 141,05 грн; січень 2009 року (402 - 423,16) = - 21,16 грн; лютий 2009 року (1407 - 1340) = 67 грн; березень 2009 року (1403,81 - 1340) = 63,81 грн; травень 2009 року (1414,44 - 1340) = 74,44 грн; січень 2010 року (423,16 - 502,5) = - 79,34 грн; лютий 2010 року (1474,00 - 1340) = 134 грн; березень 2010 року (1096,36 - 1048,7) = 47,66 грн; квітень 2010 року (1020,95 - 974,55) = 46,4 грн; червень 2012 року (987,37 - 1042,22) = - 54,85 грн; листопад 2012 року (913,64 - 916,29) = - 2,65 грн; травень 2013 року (987,37 - 1042,22) = - 54,85 грн; червень 2013 року (1042,22 - 987,37) = 54,85 грн; жовтень 2013 року (750,65 - 752,93) = - 2,28 грн; грудень 2013 року (941,73 - 941,74) = - 0,01 грн.

З січня 2006 року по червень 2013 року внаслідок арифметичних помилок позивачу недонараховано та не виплачено надбавку за спеціальне звання в розмірі 33,68 грн, а саме за: січень 2006 року (68 - 80) = - 12 грн; лютий 2006 року (88 - 80) = 8 грн; березень 2006 року (83,64 - 80) = 3,64 грн; січень 2007 року (53,33 - 58,95) = - 5,62 грн; лютий 2007 року (88 - 80) = 8 грн; червень 2007 року (28 - 30) = - 2 грн; січень 2008 року (30 - 31,5) = - 1,5 грн; лютий 2008 року (94,29 - 90) = 4,29 грн; квітень 2008 року (81,43 - 90) = - 8,57 грн; травень 2008 року (99,47 - 90) = 9,47 грн; січень 2009 року (27 - 28,42) = - 1,42 грн; лютий 2009 року (94,5 - 90) = 4,5 грн; березень 2009 року (94,29 - 90) = 4,29 грн; травень 2009 року (95 - 90) = 5 грн; січень 2010 року (31,58 - 37,5) = - 5,92 грн; лютий 2010 року (110 - 100) = 10 грн; березень 2010 року (81,82 - 78,26) = 3,56 грн; квітень 2010 року (76,19 - 72,73) = 3,46 грн; липень 2011 року (78,57 - 71,43) = 7,14 грн; липень 2011 року (45 - 40,91) = 4,09 грн; червень 2012 року (81,05 - 85,56) = - 4,51 грн; листопад 2012 року (75 - 75,22) = - 0,22 грн; травень 2013 року (81,05 - 85,56) = - 4,51 грн; червень 2013 року (85,56 - 81,05) = 4,51 грн.

За грудень 2013 року внаслідок арифметичної помилки позивачу недонараховано та не виплачено доплату за ранг державного службовця в розмірі 4,29 грн.

Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 р. №1013 (далі - Порядок №1013).

Відповідно до п.1. Порядку № 1013 до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи органах державної податкової служби.

Згідно з п.2. Порядку № 1013 винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у таких розмірах: від 1 до 2 років - 5%, від 2 до 5 років - 10%, від 5 до 10 років - 20%, від 10 до 15 років - 25%, від 15 до 20 років - 30%, від 20 до 25 років - 35%, від 25 і більше років - 40%.

Частинами 1-2, 3 пункту 3. Порядку № 1013 предбачено, що розмір винагороди визначається залежно від стажу роботи і обчислюється виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці. Посадовим особам, у яких протягом календарного місяця виникло право на підвищення розміру винагороди за вислугу років, розмір винагороди змінюється з початку наступного місяця.

Згідно з п.4. Порядку № 1013 документом для визначення стажу роботи є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи. Стаж роботи для виплати винагороди за вислугу років визначається комісією органу державної податкової служби питань встановлення стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років. Рішення комісії про встановлення стажу роботи або зміну його розміру оформляється протоколом і передається керівникові відповідного органу державної податкової служби для видання наказу про виплату винагороди за вислугу років.

Судом встановлено, що з червня 2005 року по червень 2013 року ОСОБА_1 відповідачем внаслідок арифметичних помилок не донараховано та не виплачено винагороду за вислугу років згідно Порядку № 1013 в розмірі 121,85 грн, саме за: червень 2005 року (29,93 -11,97) = 17,96 грн; серпень 2005 року (77,95 -77,96) = - 0,01 грн; січень 2006 року (104,13 -122,5) = - 18,37 грн; лютий 2006 року (134,75 -122,5) = 12,25 грн; березень 2006 року (128,07 -122,5) = 5,57 грн; січень 2007 року (153,33 -169,48) = - 16,15 грн; лютий 2007 року (253 - 230) = 23 грн; червень 2007 року (87,85 - 88,35) = - 0,5 грн; січень 2008 року (84,5 - 88,73) = - 4,23 грн; лютий 2008 року (374,52 - 357,5) = 17,02 грн; квітень 2008 року (323,45 - 357,5) = - 34,05 грн; травень 2008 року (395,13 - 357,5) = 37,63 грн; січень 2009 року (107,25 - 112,9) = - 5,65 грн; лютий 2009 року (375,38 - 357,5) = 17,88 грн; березень 2009 року (374,52 - 357,5) = 17,02 грн; травень 2009 року (377,36 - 357,5) = 19,86 грн; січень 2010 року (136,42 - 162) = - 25,58 грн; лютий 2010 року (475,2 - 432) = 43,2 грн; березень 2010 року (353,45 - 338,09) = 15,36 грн; квітень 2010 року (329,14 - 314,18) = 14,96 грн; липень 2011 року (310,71 - 308,57) = 2,14 грн; серпень 2011 року (177,95 - 176,73) = 1,22 грн; червень 2012 року (320,53 - 338,33) = - 17,8 грн; листопад 2012 року (296,59 - 297,46) = - 0,87 грн; травень 2013 року (320,53 - 338,33) = - 17,80 грн; червень 2013 року (338,33- 320,53) = 17,80 грн.

Представники відповідача в судовому засіданні стверджували, що надбавка за вислугу років та винагорода за вислугу років є тотожними поняттями та одним і тим самим видом доплати позивачу.

Суд не погоджується з доводами представників відповідача з таких підстав.

Розміри надбавки за вислугу років визначені законом, а повноваження щодо встановлення конкретних розмірів посадових окладів, запровадження інших надбавок, доплат делеговані Уряду України.

У межах своїх повноважень Кабінет Міністрів України видав Порядок № 1013, яким встановлено порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання.

За змістом цього Порядку до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи: на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283; на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів, системотехніків, інженерів-електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду.

Постанова Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 видана на виконання постанови Верховної Ради "Про введення в дію Закону України "Про державну службу", якою Уряд України уповноважено до 1 березня 1994 року затвердити Положення про порядок обчислення стажу державної служби в державних органах.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що терміни "надбавка за вислугу років" та "винагорода за вислугу років", є різними за юридичним змістом, рівнем правового регулювання тощо.

Зокрема пунктами 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 визначено, що надбавка за вислугу років враховується у разі обчислення середнього заробітку, а обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Аналогічна позиція викладена вухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2014 року № К/9991/15277/12.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що з червня 2005 року по грудень 2013 року позивачу не нараховано та не виплачено надбавку за вислугу років згідно ст.33 Закону № 3723-XII в розмірі 18937,51 грн, саме за: червень 2005 року - 23,94 грн; липень 2005 року - 68,4 грн; серпень 2005 року - 62,36 грн; вересень-грудень 2005 року - по 98 грн; січень 2006 року - 83,3 грн; лютий 2006 року - 107,8 грн; березень 2006 року - 102,45 грн; квітень 2006 року - 145,26 грн; травень 2006 року - 119,6 грн; червень-липень, вересень-листопад 2006 року - по 184 грн; грудень 2006 року - 96,38 грн; січень 2007 року - 122,67 грн; лютий 2007 року - 202,4 грн; березень-квітень 2007 року - по 184 грн; травень 2007 року - 200,8 грн; червень 2007 року - 70,28 грн; липень 2007 року - 202,8 грн; серпень 2007 року - 27,65 грн; вересень 2007 року - 50,70 грн; жовтень-грудень 2007 року - по 202,8 грн; січень 2008 року - 67,6 грн; лютий 2008 року - 299,62 грн; березень, червень, вересень-грудень 2008 року - по 286 грн; квітень 2008 року - 258,76 грн; травень 2008 року - 316,11 грн; серпень 2008 року - 14,3 грн; січень 2009 року - 85,8 грн; лютий 2009 року - 300,3 грн; березень 2009 року - 299,62 грн; квітень 2009 року - 286 грн; травень 2009 року - 301,89 грн; червень 2009 року - 271,7 грн; серпень 2009 року - 129,6 грн; вересень 2009 року - 288 грн; жовтень - грудень 2009 року - по 360 грн; січень 2010 року - 113,68 грн; лютий 2010 року - 396 грн; березень 2010 року - 294,55 грн; квітень 2010 року - 274,29 грн; травень 2010 року - 275,29 грн; вересень 2010 року - 147,27 грн; жовтень 2010 року - 308,57 грн; листопад 2010 року - 245,45 грн; грудень 2010 року - 281,74 грн; січень 2011 року - 113,68 грн; лютий 2011 року - 306 грн; березень 2011 року - 196,36 грн; квітень 2011 року - 198 грн; червень 2011 року - 234 грн; липень 2011 року - 258,93 грн; серпень 2011 року - 148,3 грн; вересень 2011 року - 214,2 грн; жовтень 2011 року - 327,98 грн; листопад 2011 року - 148,3 грн; грудень 2011 року - 313,07 грн; січень 2012 року - 362,5 грн; лютий 2012 року - 293,45 грн; березень 2012 року - 327,98 грн; квітень 2012 року - 344,38 грн; травень 2012 року - 290 грн; червень 2012 року - 267,11 грн; серпень 2012 року - 65,91 грн; вересень 2012 року - 235,63 грн; жовтень 2012 року - 299,46 грн; листопад 2012 року - 247,16 грн; грудень 2012 року - 120,83 грн; січень 2013 року - 241,67 грн; лютий 2013 року - 253,75 грн; березень 2013 року - 271,88 грн; квітень 2013 року - 280,11 грн; травень 2013 року - 267,11 грн; червень 2013 року - 281,94 грн; жовтень 2013 року - - 0,57 грн; грудень 2013 року - 1,06 грн.

Крім того, суд зазначає, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (ч.1 ст.47 КЗпП України).

Згідно частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 " Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Відповідно п.21 вказаної постанови Пленуму при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100.

Судом встановлено, що позивач в день звільнення - 27.03.2014 працював (а.с.15-16, 96).

Згідно довідки Овруцької ОДПІ від 16.06.2014 № 2569/10-05 середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення становила 211,26 грн (а.с.20), а тому за весь час затримки розрахунку (оспорюваної суми), тобто з 28.03.2014 по 12.01.2015 (по день постановлення рішення), середній заробіток за 197 робочих днів становить 41618,22 грн.

Щодо позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року N 4, визначено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Враховуючи обставин справи та тривалість невиплати ОСОБА_1 коштів, належних при звільненні, суд вважає, що для компенсації завданих позивачеві моральних страждань, підлягає стягненню з відповідача моральна шкода в розмірі 1000 грн.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивача заробітної плати за період з 21.06.2005 по 27.03.2014 з урахуванням стягнутих сум, які з вини відповідача були йому недонараховані та невиплачені, здійснивши перерахунок та виплату нарахованих та виплачених позивачу індексації заробітної плати, преміальних витрат, матеріальних допомог, відпускних, виплат за період перебування у відрядженні та інших виплат, які обчислюються від середньої заробітної плати, з врахуванням одержаних позивачем сум.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки дане рішення про стягнення оспорюваних сум не набрало законної сили, а тому на думку суду позовні вимоги у вказаній частині є передчасними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2-3 статті 91 КАС України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави " від 27.04.2006 № 590, компенсація за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Відповідно до ст.91 КАС України, ОСОБА_1 має право на відшкодування судових витрат, а саме, витрат, що пов'язані із прибуттям до суду: компенсації за відрив від звичайних занять та витрат на проїзд до суду з м.Овруча Житомирської області до м.Житомира і назад.

Компенсація за відрив від звичайних занять обчислюється пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Через віддаленість свого місця проживання від м.Житомира (140 км) позивач витрачав для прибуття до суду, на розгляд справи та повернення додому, щонайменше, 3 години кожного разу.

Отже, вихідними величинами для розрахунку компенсації є: законодавчо встановлений розмір заробітної плати та фактичні години відриву особи від звичайних занять.

Статтами 8 Законів України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 № 719-VII та "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 № 80-VIII, встановлено у 2014 році та до 01 грудня 2015 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1218 гривень.

А тому компенсація за дні явки до суду 10.11.2014, 26.11.2014, 24.12.2014 та 12.01.2015 має становити (за листопад 121,80 грн + за грудень 52,96 грн + за січень 64,10 грн) = 238,86 грн.

Отже, дані витрати підлягають до стягнення в межах заявлених вимог в розмірі 235,66 грн.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" сума добових витрат на відрядження в Україні становить 30 грн.

Як видно з матеріалів справи, в рамках розгляду даної справи судові засідання призначались на 10.11.2014, 26.11.2014, 24.12.2014 та 12.01.2015, в яких брав участь позивач у справі.

В зв'язку з цим, суд вважає за необхідне повернути позивачу добові за чотири дні у загальному розмірі 120 грн ( 4 х 30 = 120 ).

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 вказаної постанови від 02.02.2011 № 98 встановлено, що державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

З оригіналів квитків на автобус (а.с. 43, 56-57, 77-78, 92-93), наданих позивачем, вбачається, що на переїзд до суду та в зворотньому напрямку за 10.11.2014, 26.11.2014, 24.12.2014 та 12.01.2015 витрачено 355,03 грн (50 х 6 + 55,03 = 355,03).

Загальний розмір витрат, що пов'язані з прибуттям позивача до суду, становитиме 710,69 грн., в т.ч., добові 120 грн, компенсація за відрив від звичайних занять 235,66 грн, вартість проїзду 355,03 грн.

У зв'язку з цим, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з розглядом справи, в розмірі 710,69 грн шляхом їх безспірного списання з рахунка суб'єкта владних повноважень - Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу..

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов до висновку, що позов належить задовольнити частково в межах заявлених вимог.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо недонарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, доплати за ранг державного службовця, надбавки та винагороди за вислугу років, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_1 недораховані та невиплачені при звільненні посадовий оклад в сумі 358,05 грн, надбавку за спеціальне звання в сумі 33,67 грн, доплату за ранг державного службовця в сумі 4,29 грн, надбавку за вислугу років в сумі 18937,50 грн, винагороду за вислугу років в сумі 121,85 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 28.03.2014 по 12.01.2015 в сумі 41618,22 грн, а всього 61073,58 грн.

Стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_1 1000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_1 710,69 грн судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Панкеєва