Справа № П/811/3599/14
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" січня 2015 р.справа № П/811/3599/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби з лікарських засобів у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом про визнання наказу Державної служби з лікарських засобів у Кіровоградській області від 29.08.2014 р. №44-К «Про внесення змін до наказу №41-К» в частині відправлення ОСОБА_1 у відпустку без збереження заробітної плати строком з 01.09.2014 р. по 31.12.2014 р. протиправним, таким що суперечить вимогам статті 26 Закону України «Про відпустки» та частині 2 статті 84 КЗпП України та скасування його в цій частині; стягнення з Державної служби з лікарських засобів у Кіровоградській області заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.09.2014 р. по день ухвалення судового рішення у справі.

Статтею 6-6 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», керівникам центральних органів виконавчої влади, які здійснюють контроль та нагляд у відповідних галузях і сферах, та центральних органів виконавчої влади, виконання функцій яких можуть здійснювати відповідні міністерства, з метою забезпечення скорочення видатків, передбаченого цим Законом, здійснити заходи щодо оптимізації штатної чисельності працівників, надання працівникам відпусток без збереження заробітної плати, встановлення для працівників режиму роботи на умовах неповного робочого часу, зменшення або скасування стимулюючих виплат, підвищень посадових окладів, зменшення надбавок і доплат, які встановлені у граничних розмірах, переглянути укладені договори на придбання товарів, робіт, послуг.

Частиною 1 статті 6 Конституції України визначено, що Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади.

Абзацом 2 частини 2 статті 17 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що центральні органи виконавчої влади можуть здійснювати одне або кілька визначених частиною першою цієї статті завдань. У разі якщо більшість функцій центрального органу виконавчої влади складають функції з надання адміністративних послуг фізичним і юридичним особам, центральний орган виконавчої влади утворюється як служба.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про лікарські засоби», управління у сфері створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів у межах своєї компетенції здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері контролю якості та безпеки лікарських засобів.

Пунктом 7 Положення про Державну службу України з лікарських засобів, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року N 440/2011 визначено, що Держлікслужба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи - державні служби з лікарських засобів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Зокрема, пунктом 3 Типового Положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 р. N 563 визначено, що завданням територіальних органів є реалізація повноважень міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Тобто, центральний орган виконавчої влади - Державна служба України з лікарських засобів реалізує своє повноваження та обов'язки через територіальні органи, яким є відповідач.

Отже, дія статті 6-6 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» розповсюджується на відповідача, як на територіальний орган виконавчої влади.

Як видно, в позовній заяві позивач зазначає про те, що вона не писала заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати, а тому оскаржуваний наказ є протиправним.

Згідно статті 26 Закону України «Про відпустки» за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Відповідно до частини 1 статті 84 Кодексу Законів про Працю України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов'язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.

Однак абзацами 2 та 3 статті 6-6 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» надано право керівникам зазначених центральних органів виконавчої влади у межах бюджетних призначень без згоди та попередження працівників встановлювати для них режим роботи на умовах неповного робочого часу та надавати відпустки без збереження заробітної плати на визначений цими керівниками термін.

Установити, що під час здійснення центральними органами виконавчої влади цих заходів:

положення статті 26 Закону України «Про відпустки» та статей 32, 56 та 84 Кодексу законів про працю України (в частині обмеження терміну відпустки без збереження заробітної плати, необхідності повідомлення не пізніше ніж за два місяці та погодження з працівником встановлення режиму роботи на умовах неповного робочого часу) не застосовуються;

до працівників, які перебувають у відпустках без збереження заробітної плати відповідно до цього Закону, обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, встановлені статтею 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», не застосовуються.

Як видно, відповідачем до суду першої інстанції надана довідка про зміни до кошторису на 2014 р. та довідку про зміни до плану асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджетів) із загального фонду бюджету на 2014 р. (а.с.19-20), пояснивши, що після внесення змін до Державного бюджету України, було майже припинення фінансування на оплату праці, так по КЕКВ2120 (заробітна плата) виділяється лише 10400 грн.

З огляду на відсутність бюджетного фінансування на оплату праці, а також тимчасове припинення проведення перевірок, керівник дійшов висновку про надання працівникам зайнятих у проведенні перевірки та іншим працівників, відпустки без збереження заробітної плати.

Отже, винесенню оскаржуваного наказу передували зміни до законодавства щодо заборони проводити планові та позапланові перевірки суб'єктів господарювання, а також відсутність коштів на оплату праці працівників.

Вимога позивача про стягнення з Державної служби лікарських засобів у Кіровоградській області заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.09.2014 по день ухвалення судового рішення у справі випливає з попередньої вимоги про скасування вищезазначеного наказу, а тому також не підлягає задоволенню.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв у межах, спосіб та на підставі своїх повноважень, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко