Справа № 805/6743/14
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смагар С.В.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року справа №805/6743/14

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гімона М.М., суддів Василенко Л.А, Яковенка М.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петровському районі м. Донецька на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року у справі № 805/6743/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петровському районі м. Донецька про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року позов Управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петровському районі м. Донецька про стягнення заборгованості по витратам по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії у зв'язку із втратою годувальника, котрий помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період з 1 грудня 2013 року по 30 квітня 2014 року на загальну суму 44279 грн. 52 коп., задоволено частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петровському районі м. Донецька заборгованість по витратам на виплату пенсій, у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у розмірі 2144 грн. 89 коп. за період з 1 грудня 2013 року по 30 квітня 2014 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач з таким судовим рішення не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги не звернув уваги на те, що оскільки інвалідність ОСОБА_3 первинно була встановлена в 2010 році, а нещасний випадок з померлим годувальником (її батьком) стався в 1995 році, тому відповідач не зобов'язаний відшкодовувати понесені позивачем витрати з виплати пенсії. Також апелянт посилається на відсутність обов'язку Фонду відшкодовувати витрати по пенсіонерам, які отримали каліцтво за межами України.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанцій встановлено, що у період з грудня 2013 р. по квітень 2014 р. позивачем до відповідача направлено акти щомісячної звірки особових справ пенсіонерів, яким виплачено пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідачем не прийняті до відшкодування витрати пенсійного органу на загальну суму 44279 грн. 52 коп., у тому числі: по особовим справам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які отримали в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну в сумі 1388 грн. 95 коп. (основний розмір пенсії); суми витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_3) на загальну суму 42890 грн. 57 коп., у тому числі основний розмір пенсій - 42100 грн. 17 коп., поштовий збір - 190 грн. 40 коп., допомога на поховання - 600 грн.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що понесені позивачем витрати на виплату пенсії (основний розмір), яка призначена у зв'язку з отриманням особою трудового каліцтва на території колишніх республік СРСР, підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Щодо стягнення витрат з виплати пенсії ОСОБА_3, суд виходив з того, що оскільки висновком МСЕК про час настання інвалідності підтверджено, що ОСОБА_3 є інвалідом 2-ї групи по зору з дитинства, батьком якої є померлий годувальник ОСОБА_72, тому ОСОБА_3 має право на отримання щомісячних страхових виплат, та відповідно наявний обов'язок з відшкодування відповідачем понесених позивачем витрат з виплати ОСОБА_3 пенсії.

Відмовляючи в задоволені решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що інші особи, які увійшли до акту щомісячних звірок за період з грудня 2013 р. по квітень 2014 р., не мають права на одержання щомісячних страхових виплат, а тому відповідач не зобов'язаний відшкодовувати по зазначеним особам понесені позивачем витрати з виплати пенсій. Щодо витрат на поховання, суд зазначив, що відсутній доказ причинного зв'язку смерті особи із страховим випадком.

В частині відмови в задоволені решти позовних вимог постанова суду першої інстанції сторонами по справі не оскаржується.

Колегія суддів вважає частково не доведеними висновки суду першої інстанції, які суд вважав встановленими, і через які він частково задовольнив позов, з наступних підстав.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Абзацом 1 частини 3 розділу XI (Прикінцеві положення) Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги. Абзацом 2 цієї частини встановлено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Крім того, абзацом 7 наведеної вище частини передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України «Про охорону праці», які ліквідуються.

Відповідно до підпункту «г» п.1 ч.1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Крім того, ч.2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ передбачено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

13 березня 1992 року між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав (в тому числі Російською Федерацією і Україною) підписано Угоду про гарантії прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, в преамбулі якої визначено, що держави-учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до умов Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів к сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1); всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення (стаття 3); призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання; для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою (стаття 6); при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера (стаття 7).

Тобто, пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався на території будь-якої з держав-учасниць СНД або на території інших республік за період входження до складу СРСР, виплачується особі за законодавством тієї держави-учасниці Співдружності, на території якої вона проживає.

Таким чином, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пенсії по інвалідності (основний розмір), які виплачуються Пенсійним Фондом України ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення витрат на виплату пенсії ОСОБА_3, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно із ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності", страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому;

4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника;

5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Згідно із ст. 33 Закону, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Тобто, коло осіб, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат відповідно до Закону № 1105 вужче, ніж коло осіб, яким призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на загальних умовах.

Згідно ст. 28 Закону № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми, в тому числі, складаються із страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Водночас, для визнання суми пенсії по втраті годувальника саме страховою виплатою в розумінні Закону № 1105, підставою для такої виплати Закон визначає обов'язкову наявність страхового випадку.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_3 є донькою загиблого ОСОБА_72, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 29 грудня 1995 року НОМЕР_1 та актом про нещасний випадок № 245.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 385058, 22.04.2010 року при первинному огляді ОСОБА_3 встановлена 2 група інвалідності по зору (арк. справи 26). Огляд первинний, інвалідність встановлена безстроково.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що вказана виписка з акту підтверджує, що ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства, оскільки цей документ не містить таких відомостей.

Таким чином, оскільки нещасний випадок зі ОСОБА_72 стався в 1995 році, а інвалідність ОСОБА_3 була встановлена тільки в 2010 році (докази щодо непрацездатності ОСОБА_3 в 1995 році в матеріалах справи відсутні), тому колегія суддів дійшла до висновку, що позивачем не надано доказів про те, що в розумінні ч.1 ст. 33 Закону № 1105-XIV зазначена особа належить до категорії осіб, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат від Відділення Фонду, а тому суми витрат по виплаті та доставці пенсії ОСОБА_3 відшкодуванню Фондом не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення витрат з виплати пенсії (основний розмір) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період з 1 грудня 2013 року по 30 квітня 2014 року у розмірі 1388 грн. 95 коп., у тому числі: 750 грн. - сума витрат по особовій справі ОСОБА_4, 638 грн. 95 коп. - сума витрат по особовій справі ОСОБА_5

В іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петровському районі м. Донецька задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року у справі № 805/6743/14 скасувати.

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петровському районі м. Донецька про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петровському районі м. Донецька на користь Управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька заборгованість по витратам на виплату пенсій, у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у розмірі 1388 грн. 95 коп. за період з 1 грудня 2013 року по 30 квітня 2014 року.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Колегія суддів М.М. Гімон

Л.А. Василенко

М.М. Яковенко