Справа № 826/14447/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Київського міського центру зайнятості на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманих коштів,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 листопада 2014 року у задволенні позовних вимог Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманих коштів відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення норм матеріального та процессуального права та прийняти новее рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги апелянт обгрунтовує тим, що з боку відповідача мало місце умисне невиконання та зловживання своїми правами стосовно отримання допомоги по безробіттю, оскільки між відповідачем та ТОВ «СИГНАЛ РЕД» було укладено договір цивільно-правового характеру від 01 жовтня 2013 року №04(в)-ІК/2013 та згідно акту приймання-передачі наданих послуг відповідачем було отримано дохід, тому ОСОБА_2 не мав права на отримання допомоги по безробіттю, оскільки останній надав недостовірну інформацію та отримував дохід від трудової діяльності..

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта та відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 29 жовтня 2012 року (наказ №НТ121029 від 29 жовтня 2012 року) по 28 жовтня 2013 року (наказ №НТ131031 від 31 жовтня 2013 року) ОСОБА_2 перебував на обліку як безробітний у Голосіївському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю відповідно до ст.ст.22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Закону України «Про зайнятість населення», п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20 листопада 2000 року №307.

Згідно наказу Голосіївського районного центру зайнятості №НТ121029 від 29 жовтня 2012 року відповідачу надано статус безробітного з 29 жовтня 2012 року; згідно наказу Голосіївського районного центру зайнятості №НТ131031 від 31 жовтня 2013 року відповідача, відповідно до абз.абз.2, 3 пп.1 п.37 «Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних», знято з обліку у зв'язку з самостійним працевлаштуванням.

Відповідно до пп.18 ч.2 ст.12 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Деснянським районним центром зайнятості, на підставі запиту Голосіївського районного центру зайнятості від 08 травня 2014 року №20-4689 проведено звірку (перевірку) факту перебування в цивільно-правових відносинах та отримання доходу в 4 кварталі 2013 року, за результатами якої складено акт розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» №804 від 22 травня 2014 року, в якому встановлено, що в результаті обміну інформацією між Державним центром зайнятості та ДПА України виявлено факт перебування у цивільно-правових відносинах та отримання доходу ОСОБА_2 у 4 кварталі 2013 року в ТОВ «СИГНАЛ РЕД» внаслідок надання послуг протягом 5 днів по договору цивільно-правового характеру №04(в)-ІК/2013 в ТОВ «СИГНАЛ РЕД» та отримання доходу.

Згідно наказу Голосіївського районного центру зайнятості від 28 травня 2014 року №62 визначено суму незаконно отриманого матеріального забезпечення та на ім'я відповідача видано довідку про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю за період з 01 жовтня 2013 року по 28 жовтня 2013 року у розмірі 298,32 грн., та повідомлено листом №20-5380 від 29 травня 2014 року про необхідність повернення даних коштів протягом 15 календарних днів з дня отримання такого листа.

Відповідачем дана сума не повернута, внаслідок чого Київський міський центр зайнятості звернувся з адміністративним позовом до суду про її стягнення з ОСОБА_2

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відповідач в період виплати допомоги по безробіттю не відносився до зайнятого населення, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав:

У відповідності до ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, що була чинною на час надання відповідачу статусу безробітного) зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі. В Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном у фізичних осіб; громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство»; обрані, призначені або затверджені на оплачувану посаду в органах державної влади, управління та громадських об'єднаннях; які проходять службу в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, військах внутрішньої та конвойної охорони і Цивільної оборони України, органах внутрішніх справ України, інших військових формуваннях, створених відповідно до законодавства України, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, альтернативну (невійськову) службу; які проходять професійну підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації з відривом від виробництва; навчаються в денних загальноосвітніх школах і вищих навчальних закладах; працюючі громадяни інших країн, які тимчасово перебувають в Україні і виконують функції, не пов'язані із забезпеченням діяльності посольств і місій. Законодавством України можуть передбачатися й інші категорії зайнятого населення.

Разом з тим, відповідно до ст.2 вищенаведеного Закону безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, що набрала чинності з 01 січня 2013 року) до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. При цьому, безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

З аналізу змісту ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» вбачається, що право на допомогу по безробіттю мають застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними.

При цьому, статтею 36 вищенаведеного Закону передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з ч.1 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

У відповідності до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, ДПА України від 13 лютого 2009 року №60/62, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Рішення про повернення коштів особою оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. У разі відмови особи повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства. Рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 (виконавець) та ТОВ «СИГНАЛ РЕД» (компанія) укладено договір №04(в)-ІК/2013 від 01 жовтня 2013 року, відповідно до умов якого компанія доручає, а виконавець приймає на себе обов'язок в період з 01 жовтня 2013 року по 27 грудня 2013 року надавати послуги, спрямовані на створення аудіовізуального твору - циклу із 6 (шести) документальних фільмів з робочою (умовною) назвою на момент підписання договору «Історія криміналістики», шляхом виконання ролі «Бертильон» у фільмі, та передає (відчужує) компанії всі виключні майнові права на своє виконання та інші створенні виконавцем в процесі надання послуг за договором та охоронювані відповідно до законодавства України об'єкти права інтелектуальної власності без обмежень щодо форми, способів, строків та території використання вказаних об'єктів, за що компанія виплачує виконавцю винагороду у розмірі та порядку, визначених договором.

Факт отримання відповідачем винагороди за цивільно-правовим договором підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг та прав від 15 грудня 2013 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 надав послуги, передбачені договором 04(в)-ІК/2013 від 01 жовтня 2013 року, та отримав винагороду на загальну суму 3500,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що згідно акта приймання-передачі від 15 грудня 2013 року та довідки ТОВ «СИГНАЛ РЕД», наданої в результаті перевірки центру зайнятості, ОСОБА_2 не був штатним співробітником та не працював за сумісництвом, а виключно одноразово протягом 5 знімальних днів (з 11 грудня 2013 року по 15 грудня 2013 року) надавав послуги по договору цивільно-правового характеру, тобто вже після зняття його з обліку в центрі зайнятості - 28 жовтня 2013 року та припинення виплати допомоги по безробіттю.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено обґрунтованість вимог про стягнення з ОСОБА_2 отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 298,32 грн. у відповідності до ч.1 ст.34, ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з огляду на те, що відповідач в період виплати йому допомоги по безробіттю фактично не відносився до зайнятого населення в розумінні Закону України «Про зайнятість населення», оскільки надавав послуги по договору цивільно-правового характеру та отримав відповідну грошову винагороду вже після зняття його з обліку в центрі зайнятості, тобто після 28 жовтня 2013 року, натомість укладення самого договору №04(в)-ІК/2013 від 01 жовтня 2013 року не є обґрунтованою підставою для віднесення відповідача до зайнятого населення, тому допомога по безробіттю в сумі 298,32 грн. виплачена Голосіївським районним центром зайнятості добровільно, за відсутності рахункової помилки та отримана відповідачем добросовісно на законних підставах, а тому поверненню не підлягає.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 26 січня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

В.П.Мельничук

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Грищенко Т.М.