Справа № 759/19519/14-а
Суддя: Коваль О. А.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/31/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Коваль О.А., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва про визнання дій та бездіяльності незаконними і неправомірними та зобов»язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася у суд з позовом в якому просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва щодо застосування ним під час призначення, перерахунку її щомісячної компенсації в разі втрати годувальника за період з 08.10.2013 року і до моменту винесення рішення у справі, положень Бюджетних законів, а також підзаконних норматовно-правових актів згідно яких визначено розміри пенсії для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи незаконними; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо призначення перерахунку та виплати недоотриманих сум щомісячної компенсації у разі втрати годувальника, передбаченої ст. ст. 49, 52 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 08.10.2013 року і до моменту винесення рішення; зобов»язати відповідача здійснити призначення, перерахунок та виплату щомісячної компенсації у разі втрати годувальника у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, за період з 08.10.2013 року і до моменту винесення рішення, обгрунтовуючи вимоги тим, що відповідач неправомірно застосовує положення Бюджетних законів та підзаконних норматовно-правових актів при визначенні розміру та відповідно виплату щомісячної компенсації у разі втрати годувальника, передбаченої ст. ст. 49, 52 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2014 року залишено без розгляду позовну заяву в частині вимог ОСОБА_1 до УПФ в Святошинському районі м.Києва про визнання дій та бездіяльності незаконними і неправомірними та зобов»язання вчинити дії за період з 08.10.2013 року по 14.05.2014 року включно.

УПФ в Святошинському районі м.Києва направив суду свої письмові заперечення проти вказаного позову, згіно якох просять в задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, письмові заперечення відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в Святошинському районі м. Києва та з 08.11.2013 року отримує пенсію у зв»язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

27.08.2014 року ОСОБА_1 звернулася до УПФ України в Святошинському районі м. Києва із заявою про надання відповідної інформації щодо порядку нарахування та перерахунку її пенсії відповідно до ст. ст. 52, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто відповідно до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Листом від 15.09.2014 року №501/08/О-427 УПФ України в Святошинському районі м. Києва повідомило позивачу про відповідні пенсійні нарахування та їх виплату та про відсутність будь-якої заборгованості по ній.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається мінімальний розмір пенсії за віком.

При цьому, статтею 19 вказаного Закону передбачено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Так, саме Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» було доповнено п. 67, згідно якого виплата коштів, передбачених ст.ст. 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у 2014 року проводиться у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік, який набрав законної сили 16.08.2014 року.

Із аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка з однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, перевагу слід надавати тій з них, що прийнята пізніше. У розглядуваному випадку пізніше прийняті норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Зважаючи на те, що на реалізацію наведеного положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Кабінетом Міністрів України була прийнята постанови «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» від 25.03.2014 року № 112 якою було внесено зміни до п. 14 постанови «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210, а саме визначено, що щомісячна компенсація сім»ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи призначається на кожного непрацездатного члена сім»ї, який був на його утриманні у розмірі 113, 88 грн.

З»ясовано, що саме таку суму щомісячної компенсації отримує позивач. Такі дії відщповідача є правомірними, оскільки вчинені на підставі та в порядку встановленому чинним законодавством.

Обґрунтованість такого підходу підтверджено рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 та 25 січня 2012 року N 3-рп/2012.

У рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 року N 20-рп/2011 зазначається, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України. Верховна Рада України, доповнивши пунктом 4 розділ VII «;Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Конституційний Суд України дійшов висновку, що пункт 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону встановлює механізм реалізації положень законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про соціальний захист дітей війни», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому не суперечить статті 75, пункту 3 частини першої статті 85, статті 95 Конституції України.

У рішенні від 25.01.2012 року N 3-рп/2012 Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

У вказаному рішенні Конституційного Суду України зазначено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

На думку Конституційного Суду України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Враховуючи наведене, позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки в силу рішень Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 та 25 січня 2012 року N 3-рп/2012, дії відповідача щодо перерахунку і виплати щомісячної компенсації на підставі положень Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік та у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.11 року за № 1210 та відповідних змін від 25.03.2014 року за № 112 - є правомірними та не порушують прав позивача.

Необхідно зазначити, що, із заявою про перерахунок щомісячної компенсації позивач звернувся до відповідача 27.08.2014 року, коли 16.08.2014 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» в редакції згідно якої було доповнено п. 67 щодо порядку та розмірів, встановлених КМУ.

Керуючись Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», ст.ст. 6, 9, 69-71, 94, 97, 100, 158-163, 183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва про визнання дій та бездіяльності незаконними і неправомірними та зобов»язання вчинити дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: