Справа № 2а-9152/09/2670
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-9152/09/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Сакало Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва про скасування податкових повідомлень від 09.02.2009 №, від 06.03.2009 №/1, від 07.05.2009 №/2, від 09.06.2009 №/3.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 вересня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 подала до державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва декларацію про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2006 року.

В декларації позивачем було задекларовано дохід від продажу майнових прав у вигляді паю колективного підприємства «Київський колективний завод безалкогольних напоїв «Росинка», згідно договору від 06.06.2006 №90/06 у розмірі 579 546,20 грн. та від продажу майнових прав колективного підприємства «Київський колективний завод безалкогольних напоїв «Росинка», згідно договору від 23.06.2006 №576/06 у розмірі 40 813,10 грн.

Державною податковою інспекцією у Деснянському районі міста Києва проведено документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства з питань нарахування податку на доходи фізичних осіб з доходів отриманих фізичною особою ОСОБА_4 за період з 01.01.2006 по 31.12.2006.

Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_4 підпункту 4.3.18 пункту 4.3 статті 4, підпункту 9.6.2 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 71 897,39 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Деснянському районі міста Києва складено акт від 29.08.2008 №5381/17-01/НОМЕР_1.

Крім того, внаслідок документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства з питань нарахування податку на доходи фізичних осіб з доходів отриманих фізичною особою ОСОБА_4 за період з 01.01.2006 по 31.12.2006, а також процедури адміністративного оскарження, відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 09.02.2009 № та від 06.03.2009 №/1, від 07.05.2009 №/2, від 09.06.2009 №/3, яким позивачеві визначено суму грошового зобов'язання із податку з доходів фізичних осіб у сумі 71 897,39 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями податкового органу позивач звернувся до суду про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є безпідставними і підлягають скасуванню як протиправні.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем до державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва було подано декларацію про доходи за 2006 рік та задекларовано дохід, отриманий від продажу цінних паперів (відчуження майнових прав) колективного підприємства «Київський колективний завод безалкогольних напоїв «Росинка», на загальну суму 620 359,30 грн., яка складається із суми 579 546,20 грн. від продажу майнових прав у вигляді паю, згідно договору від 06.06.2006 №90/06 та із суми 40 813,10 грн. - згідно договору від 23.06.2006 №576/6.

Згідно довідки від 27.03.2007 №175 сума первинного паю позивача станом на 31 грудня 1993 року становить 702 242,00 крб. (7,02 грн.) і була сформована за рахунок:

внеску власних коштів - 45 000 крб. (0,45 грн.);

приватизаційного майнового сертифікату неповнолітніх дітей - 30000,00 крб. (0,30грн.);

приватизаційного майнового сертифікату власника паю - 30 000 крб. (0,30 грн.);

розподілу вартості майна, придбаного в умовах оренди - 91952,00 крб. (0,92 грн.);

розподілу прибутку, направленого на викуп заводу при приватизації - 505290,00 крб. (5,05 грн.).

У період з 1994-2006р.р. збільшення паю відбулось за рахунок наступних коштів:

внесок з дивідендів - 996,68 грн.;

розподіл прибутку заводу - 93153,95 грн.;

приріст паю за рахунок індексації основних засобів - 31414,21 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав у вигляді паю співвласника колективного підприємства від 06.06.2006р. №90/06 предметом якого є майнові права у вигляді паю (долі) співвласника (члена заводу) в пайовому (статутному) фонді колективного підприємства «Київський колективний завод безалкогольних напоїв «Росинка» вартістю 115909,24 грн., що дорівнює 34 голосам у вищому органі управління: загальних зборах підприємства, позивач (продавець) передає у власність, а товариство з обмеженою відповідальністю «Муніціпальна сервісна компанія» (покупець) приймає та зобов'язується виплатити їх вартість на умовах, встановлених договором. Ціна продажу складає 579546,20 грн.

Згідно договору купівлі-продажу майнових прав у вигляді паю співвласника колективного підприємства від 23.06.2006р. №576/06 предметом якого є майнові права у вигляді паю (долі) співвласника (члена заводу) в пайовому (статутному) фонді колективного підприємства «Київський колективний завод безалкогольних напоїв «Росинка» вартістю 8162,62 грн., що дорівнює 2 голосам у вищому органі управління: загальних зборах підприємства, позивач (продавець) передає у власність, а товариство з обмеженою відповідальністю «Муніціпальна сервісна компанія» (покупець) приймає та зобов'язується виплатити їх вартість на умовах, встановлених договором. Ціна продажу складає 40813,10 грн.

Приймаючи оскаржуване повідомлення, контролюючий орган виходив з того, що пільга, передбачена підпунктом 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», поширюється лише на частину доходу, отриманого позивачем внаслідок продажу майнового паю у частині, що складається з внеску власних коштів 0,45 грн. та приватизаційного майнового сертифікату власника паю 0,30 грн., тому розрахунок суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету податковим органом здійснено наступним чином: 620 359,30 грн. (інвестиційний дохід) - 26 489,34 грн. (витрати) = 593 869,96 грн. (інвестиційний прибуток).

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», чинного на час виникнення спірних правовідносин, загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

За змістом підпункту "б" підпункту 9.6.8 пункту 9.6. Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» не підлягає оподаткуванню та не включається до складу загального річного оподатковуваного доходу, зокрема, дохід, отриманий платником податку від продажу інвестиційних активів у випадку, визначеному підпунктом 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 цього Закону (сума доходу, отриманого платником податку внаслідок відчуження акцій (інших корпоративних прав), одержаних ним у власність в процесі приватизації в обмін на приватизаційні сертифікати, отримані ним відповідно до закону).

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 9.6.8 пункту 9.6. статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» у випадках, визначених підпунктами "а" і "б" цього підпункту, платник податку не включає до розрахунку загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами суму таких доходів та витрат на придбання таких інвестиційних активів.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що від оподаткування звільняється лише дохід від продажу інвестиційних активів, які припадають на частку в статутному фонді емітента, яка сформована за рахунок приватизаційних майнових сертифікатів. При цьому вартісне збільшення інвестиційного активу (пакету акцій чи майнового паю) платника податку в майбутньому в результаті юридичних фактів, які не змінюють пропорцію його персонального паю до статутного фонду (загальної вартості майнового паю) емітента, не має впливати на співвідношення пільгової частки такого платника, дохід від продажу якої не включається до складу загального річного оподатковуваного доходу, та частки, дохід від продажу якої включається до оподатковуваного доходу з його зменшенням на вартість витрат на придбання такої частки.

Відповідно до Положення про порядок видачі приватизаційних майнових сертифікатів, затвердженого наказом Національного банку України від 2 грудня 1994 року № 204, та постанови Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1992 року № 655 "Про випуск в обіг приватизаційних майнових сертифікатів" (чинних на момент проведення приватизації) одна особа могла одержати один приватизаційний майновий сертифікат. Таким чином, вживання у підпункті 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» цього терміна у множині в сукупності з тим, що термін "платник податку" вживається в однині, дає підстави стверджувати, що передбачена цим Законом пільга поширюється і на оподаткування доходу, одержаного в результаті продажу паю еквівалентного частці, яка приходиться і на приватизаційний майновий сертифікат неповнолітньої дитини.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що податковий орган неправильно застосував передбачену підпунктом 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» пільгу при обчисленні суми податку з доходів фізичних осіб та не врахував збільшення вартості всього паю.

Не можна також визнати обґрунтованим неврахування пропорційного збільшення вартості часток внаслідок індексації основних засобів, проведення якої передбачено, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України від 17 січня 1995 року № 34 та 16 травня 1996 року № 523, а з 1 липня 1997 року підпунктом 8.3.3 пункту 8.3 статті 8 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на момент виникнення спірних відносин), за змістом якого платникам податків всіх форм власності надано право застосовувати щорічну індексацію балансової вартості груп основних фондів та нематеріальних активів. Частка доходу, яка не включається до оподатковуваного доходу від продажу паю, складається, зокрема, з вартості приватизаційних майнових сертифікатів, збільшеної за рахунок індексації.

Аналогічно, збільшення статутного фонду емітента на сукупну номінальну вартість нарахованих дивідендів збільшує вартість частки окремого платника. При цьому відбувається пропорційне збільшення обох часток - як тієї, дохід від продажу якої не входить до складу оподатковуваного доходу, так і тієї, вартість придбання якої є витратами платника та на суму яких має зменшуватися оподатковуваний дохід.

При цьому, відповідно до підпункту 9.6.2 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу, з урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього пункту.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26.03.2013.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що так як орган державної податкової служби при обчисленні суми податку з доходів фізичних осіб не врахував збільшення вартості всього паю, в тому числі і частки паю, що не включається до складу оподаткованого доходу, а в основу розрахунку включив лише суму вартості приватизаційного сертифікату (0,30 грн.) та внеску власних коштів (0,45 грн.), враховуючи, що розрахунок було здійснено виходячи з вартості вказаних складових на момент приватизації, а не з їх пропорції до загальної суми паю на момент приватизації та на момент продажу, податковий орган неправильно застосував передбачену підпунктом 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» пільгу при обчисленні суми податку з доходів фізичних осіб, а тому податкові повідомлення від 09.02.2009 №, від 06.03.2009 №/1, від 07.05.2009 №/2, від 09.06.2009 №/3 підлягають скасуванню.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не було доведено законність та обґрунтованість прийнятих ним рішень, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Оксененко

Судді:

Ю.А. Ісаєнко

І.В. Федотов

Ухвалу в повному тексті виготовлено 31.01.2015 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.