Справа № К/9991/53387/11-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/9991/53387/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Загородній А.Ф., Заїка М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.03.2011р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2011р. у справі за позовом Тернопільського міськрайонного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року Тернопільський міськрайонний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України звернувся до суду із позовом про стягнення допомоги по безробіттю в розмірі 13293,85 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.03.2011р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2011р., позовні вимоги задоволено.

З рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судами рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з момента виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

В ході розгляду справи судами встановлено, що 14.07.2009р. ОСОБА_1 надано статус безробітної і призначено допомогу по безробіттю.

У період з 14.07.2009р. по 12.08.2010р. відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 13293,85 грн.

За наслідками розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», позивачем складено акт від 17.08.2010р. про виявлення факту реєстрації відповідача суб'єктом підприємницької діяльності.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців 11.09.1995р. ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець і станом на 17.08.2010р. запис про державну реєстрацію припинення її підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця в даний реєстр внесений не був.

Наказом Тернопільського міськрайонного центру зайнятості №НТ 100817 від 17.08.2010р. відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю через її призначення на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

29.10.2010р. Тернопільським міськрайонним центром зайнятості направлено відповідачу претензію з вимогами про відшкодування незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 13293,85 грн.

В добровільному порядку відповідач зазначені кошти не відшкодував.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, виходив із того, що оскільки станом на 17.08.2010р. припинення державної реєстрації підприємницької діяльності відповідача здійснено не було, за період з 14.07.2009р. по 12.08.2010р. вона безпідставно отримувала допомогу по безробіттю, а тому ці кошти підлягають стягненню з неї відповідно до вимог статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в період з 14.07.2009р. по 12.08.2010р. відповідач безпідставно отримала допомогу по безробіттю, а тому суди обґрунтовано прийшли до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статі 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних рішень суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволенні, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.03.2011р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2011р. у даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: А.Ф. Загородній

М.М. Заїка