Справа № 808/1975/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 рокусправа № 808/1975/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційними скаргами публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна», Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжя Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року у справі №808/1975/14 за позовом публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжя Міжрегіонального головного управління Міндоходів, Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжя Запорізької області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення бюджетної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» 18 березня 2014 року звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжя Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - відповідач-1), Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжя Запорізької області (далі - відповідач-2), згідно якого, просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо ненадання до відповідача-2 висновку про відшкодування позивачу 431760 грн.;

стягнути з Державного бюджету України на його користь суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету України у розмірі 431760 грн. та пеню на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, що за період з 09 жовтня 2013 року по 16 квітня 2014 року складає 17530,63 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що достовірність нарахування суми ПДВ, заявленої до бюджетного відшкодування згідно з податковою декларацією за липень, серпень 2012 року, підтверджена судовим рішенням, у зв'язку з чим грошові кошти у сумі 431760 грн. підлягають відшкодуванню з Державного бюджету на користь позивача.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо ненадання до відповідача-2 висновку щодо відшкодування 431760 грн.

У задоволені позову в інший частині відмовив.

Постанова суду мотивована тим, що оскільки позивачем виконані всі вимоги Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідач-1 повинен був надати відповідачу-2 висновок із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню. Однак враховуючи той факт, що відповідачем-1 не було надано відповідачу-2 вказаного висновку, підстави для повернення сум ПДВ з Державного бюджету позивачу відсутні.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі посилається на практику Верховного суду України по аналогічній справі, а саме на постанову цього суду від 24.02.2009 року № 09/81.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач-1 оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що процедура судового оскарження триває, тому розмір суми відшкодування ПДВ не визначено. Отже надання висновку із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню, є передчасним.

Згідно заперечень на апеляційну скаргу відповідача-1, позивач, посилаючись на її необґрунтованість, просив у задоволені апеляційної скарги відмовити, постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги відповідача, пояснення представника відповідача-1, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача-1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивачем подано до податкового органу декларації з податку на додану вартість, в яких задекларовано до бюджетного відшкодування від'ємне значення податку на додану вартість за липень 2012 року в сумі 16586464 грн. та за серпень 2012 року в сумі 13464699 грн. про що подано відповідні заяви про повернення суми бюджетного відшкодування.

Податковим органом перевірено достовірність нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень, серпень 2012 року.

Актом перевірки № 392/24-2/00186536 від 01.10.2012р. встановлено, що сума бюджетного відшкодування за липень 2012р. у розмірі 357 095,00 грн. заявлена в порушення вимог пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200 ПК України, а саме, завищено суму бюджетного відшкодування за липень 2012р. на загальну суму ПДВ - 357 095,00 грн.

Актом перевірки № 407/24-0/00186536 від 05.10.2012р. встановлено, що сума бюджетного відшкодування за серпень 2012р. у розмірі 74 665,00 грн. заявлена в порушення вимог пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200 ПК України, а саме, завищено суму бюджетного відшкодування за червень 2012р. на загальну суму ПДВ - 74 665,00 грн.

На підставі вищезазначених актів податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення № від 12.10.2012 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування по декларації за липень 2012р. на суму 357 095,00 грн. та № від 12.10.2012р. яким зменшено суму бюджетного відшкодування по декларації за серпень 2012р. на суму 74 665,00 відповідно.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем до суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2012 року по справі №0870/9984/12 адміністративний позов ПАТ «Дніпроспецсталь» до СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі про скасування податкових повідомлень-рішень на суму завищення бюджетного відшкодування ПДВ у загальному розмірі 431 760,00 грн. № від 12.10.2012р., яке прийняте на підставі акта камеральної перевірки № 392/24-2/00186536 від 01.10.2012р. та № від 12.10.2012р., яке прийняте на підставі акта камеральної перевірки № 407/24-2/00186536 від 05.10.2012р. з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2012р. задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 року вказана постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2012 року - залишена без змін.

Правомірність та обґрунтованість бездіяльності відповідача-1 щодо ненадання до відповідача-2 висновку про бюджетне відшкодування позивачу сум ПДВ та стягнення вказаних сум з Державного бюджету України з урахуванням пені на рівні 120% облікової ставки Національного банку України на користь позивача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем виконані всі вимоги ПК України, тому відповідач-1 повинен був надати відповідачу-2 висновок із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню. Однак у зв'язку з його ненаданням, підстави для бюджетного відшкодування ПДВ відсутні.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 ПК України.

Відповідно до пунктів 200.7 та 200.10 цієї статті платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно з пунктом 200.11 ПК України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Відповідно до пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Відповідно до пункту 200.114 ст. 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Відповідно до пункту 200.15 ст. 2000 ПК України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, право позивача на отримання бюджетного відшкодування ПДВ та достовірність розрахунку заявленої ним до відшкодування суми підтверджено постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2012 року по справі №0870/9984/12, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 року (а.с. 82-93, 94-99). Проте відповідач-1 не подав у визначений законодавством строк до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність бездіяльності відповідача, яка полягає у ненаданні до органу Державного казначейства України висновку про відшкодування позивачу податку на додану вартість по декларації за липень, серпень 2012 року та порушення тим самим вимог ПК України щодо порядку та строків бюджетного відшкодування сум ПДВ.

Згідно з пунктом 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 ПК України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування, орган державної податкової служби зобов'язаний протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 року, якою залишено без змін постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2012 року по справі №0870/9984/12, подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Протягом п'яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

На суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Отже враховуючи вказані правові норми, а також те, що позивачем було надано суду розрахунок пені нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 09.10.2013 року по 16.04.2014 року в сумі 17 530,63 грн. (а.с.110-111), який судом перевірено і який є вірним, та не заперечувався відповідачем-1, суд апеляційної інстанції вважає необхідним з метою належного захисту порушеного права позивача на отримання відшкодування заборгованості бюджету з ПДВ, стягнути на користь позивача з державного бюджету України суму вказаної заборгованості у розмірі 431760 грн. та пеню за період з 09 жовтня 2013 року по 16 квітня 2014 року у розмірі 17530,63 грн.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 3 червня 2014 року у справі № 21-131а14.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи відповідача-1, викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності підстав для виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2012 року по справі №0870/9984/12 у зв'язку з незакінченням процедури судового оскарження, оскільки положеннями статей 254,255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права в частині відмови у задоволені позовних вимог щодо стягнення на користь позивача заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість та пені, що призвело до неправильного вирішення справи по цим позовним вимогам і є підставою для скасування постанови суду в цій частині та прийняття в цій частині нової постанови про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 4 частини 1 статті 202, статтею 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжя Міжрегіонального головного управління Міндоходів - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року у справі №808/1975/14 - скасувати в частині відмови у задоволені позову та задовольнити позов в цій частині.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету України у розмірі 431760 (чотириста тридцять одна тисяча сімсот шістдесят) грн. та пеню за період з 09 жовтня 2013 року по 16 квітня 2014 року у розмірі 17530 (сімнадцять тисяч п'ятсот тридцять) грн. 63 коп.

В інший частині постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року у справі №808/1975/14 - залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» судовий збору у розмірі 2850 грн. (дві тисячі вісімсот п'ятдесят) грн. 12 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 2 лютого 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко