Справа № 2а-2641/11/0370
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 р. Справа № 3861/13/876
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Приватної фірми «Ясон» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2013 року в справі за позовом Луцької обєднаної державної податкової інспекції Державної податкової адміністрації України до Приватної фірми «Ясон» про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2011 року Луцька обєднана державна податкова інспекція Державної податкової адміністрації України (далі - ОДПІ) звернулася до суду з позовом до Приватної фірми «Ясон» (далі - ПФ) в якому просила стягнути з рахунків відповідача в користь державного бюджету податковий борг в сумі 109107грн.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що за відповідачем рахується податковий борг який залишається не сплаченим, а тому у відповідності до вимог ПК України такий підлягає стягненню за рішенням суду.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2013 року в справі №2а/0370/2641/11 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила ПФ, яка покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції. У поданій апеляційній скарзі вказує на те, що судом безпідставно не взято до уваги дату анулювання реєстрації платника податків, а також питання отримання підприємством податкових повідомлень-рішень (далі - ППР) на підставі яких виник податковий борг.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому апеляційний суд, у відповідності до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем порушено вимоги законодавства стосовно сплати узгодженого податкового боргу, а тому такий підлягає стягненню за рішенням суду, оскільки залишається не сплаченим.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за ПФ станом на 14.09.2011 рахується заборгованість в сумі 109107грн по податку на додану вартість (далі - ПДВ) та застосованих штрафних (фінансових) санкціях.

Дана заборгованість є узгодженою, оскільки виникла у звязку із несплатою застосованих ППР від 09.02.2011 №, від 15.03.2011 № та від 18.07.2011 № штрафних (фінансових) санкцій. Вказані ППР відповідачем не оскаржені (доказів протилежного суду не надано) та належним чином отримані підприємством, що підтверджується матеріалами справи (а.с.11-18).

Що ж до ППР від 18.07.2011 № (а.с.15) яким ПФ визначено суму грошового зобовязання з ПДВ в сумі 108596 та штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1грн, то слід зазначити, що таке отримано відповідачем 27.07.2011 (а.с.18), а його правомірність та узгодженість визначеної ним заборгованості підтверджується постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2012 року в справі №2а/0370/2981/11, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 жовтня 2013 року.

Відтак, оскільки податковий борг ПФ в сумі 109107грн залишається несплаченим, вказане зумовило звернення ОДПІ із даним адміністративним позовом до суду.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст.92 Основного Закону виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

ПК України регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Не є спірним питанням факт наявності у ПФ податкового боргу, а також підстави його виникнення.

Предметом доказування в даній справі є наявність правових підстав для стягнення судом усієї суми податкового боргу відповідача в розмірі 109107грн з його рахунків.

Згідно з п.41.5 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень.

Відповідно до пп.20.1.18 п.20.1 ст.20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється ст.ст.95-99 ПК України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, зокрема стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Пунктом 95.1 ст.95 ПК України визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пунктів 95.2 - 95.3 ст.95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 59.5 ст.59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вбачається із матеріалів справи, у зв'язку з наявністю у відповідача податкового боргу позивачем надсилалися йому податкові вимоги від 07.04.2009 №1/651 та від 04.08.2010 №2/1201 (а.с.20-21), які ним отримані, що підтверджується відповідною розпискою.

Також ОДПІ було прийнято рішення від 21.10.2010 №153/24 про стягнення коштів та продаж активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу (а.с.22), однак такі дії податкового органу не призвели до погашення заборгованості ПФ в повному обсязі.

Оскільки за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 109107грн, а суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт погашення цього податкового боргу, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що такий борг підлягає погашенню на підставі рішення суду.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта про неможливість задоволення позовних вимог податкового органу у звязку із тим, що прийняті позивачем ППР є протиправними, оскільки ПФ таких у встановленому порядку не оскаржено (протилежного не довдедено), а правомірність ППР від 18.07.2011 № підтверджено судовими рішеннями які набрали законної сили.

Що ж до покликання відповідача на те, що ним не були отримані належним чином ППР та вимоги податкового органу, то такі не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи (а.с.11-21).

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання про підставність позовних вимог ОДПІ щодо стягнення з рахунків ПФ податкового боргу у розмірі 109107грн.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 207, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватної фірми «Ясон» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін