Справа № 816/3624/14
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 р. Справа № 816/3624/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Кудіної Я.Г.,

представників позивача - Каменєва М.В., Кушнір І.В.,

представників відповідача - Осадчого А.В., Міняйло Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2014р. по справі № 816/3624/14

за позовом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини

до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" третя особа Виконавчий директор ГО "Аналітичний центр розвитку громадського суспільства" ОСОБА_6

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", третя особа - виконавчий директор ГО "Аналітичний центр розвитку громадського суспільства" ОСОБА_6, в якому просив суд визнати незаконною відмову у виконанні вимоги Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, направленої до КП "Полтававодоканал" 14 липня 2014 року за № 1/8-К231374.14/16-130 щодо надання Виконавчому директору ГО "Аналітичний центр розвитку громадського суспільства" ОСОБА_6 копій декларацій Генерального директора КП "Полтававодоканал" та його заступників за 2013 рік та зобов'язати виконати вимогу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, що міститься у поданні від 14 липня 2014 року за № 1/8-К231374.14/16-130, а саме: надати виконавчому директору ГО "Аналітичний центр розвитку громадського суспільства" ОСОБА_6 копії декларацій Генерального директора КП "Полтававодоканал" та його заступників за 2013 рік.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2014 року позов було задоволено.

Визнано відмову у виконанні вказаної у поданні Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, направленої до КП "Полтававодоканал" 14 липня 2014 року за № 1/8-К231374.14/16-130, вимоги щодо надання виконавчому директору ГО "Аналітичний центр розвитку громадського суспільства" ОСОБА_6 копій декларацій генерального директора КП "Полтававодоканал" та його заступників за 2013 рік незаконною.

Зобов'язано КП "Полтававодоканал" виконати вимогу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, що міститься у поданні від 14 липня 2014 року за № 1/8-К231374.14/16-130, а саме: надати виконавчому директору ГО "Аналітичний центр розвитку громадського суспільства" ОСОБА_6 копії декларацій генерального директора КП "Полтававодоканал" та його заступників за 2013 рік.

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Представники відповідача під час судового засідання підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги, просили відмовити в її задоволенні.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 23.04.2014 року третя особа - виконавчий директор ГО "Аналітичний центр розвитку громадського суспільства" ОСОБА_6 звернувся до КП ПОР "Полтававодоканал" із запитом про надання публічної інформації, зокрема декларацій про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік генерального директора КП ПОР "Полтававодоканал" та його заступників /а.с. 12-13/.

У зв'язку з відмовою КП ПОР "Полтававодоканал" у наданні запитуваної інформації виконавчий директор ГО "Аналітичний центр розвитку громадського суспільства" ОСОБА_6 звернувся до позивача зі скаргою про порушення КП ПОР "Полтававодоканал" права на доступ до публічної інформації /а.с. 7-10/.

14 липня 2014 року Уповноважений Верховної Ради України з прав людини до КП ПОР "Полтававодоканал" звернувся із листом № 1/8-К231374.14/16-130 про надання скаржнику - виконавчому директору ГО "Аналітичний центр розвитку громадського суспільства" ОСОБА_6 запитувану ним інформацію з урахуванням вимог абзацу другого 2 другої статті 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Відповідач своїм листом від 22.07.2014 року № юр/1775 надав позивачу відповідь на його звернення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" є юридичною особою публічного права, а посадові особи Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" є суб'єктами декларування, а тому відповідач незаконно відмовив у виконанні вимоги Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо надання виконавчому директору ГО "Аналітичний центр розвитку громадського суспільства" ОСОБА_6 декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік генерального директора КП "Полтававодоканал" та його заступників.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на такі обставини.

Статтею 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов'язані, серед іншого, надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Так, колегією суддів під час апеляційного розгляду справи було встановлено, що декларацій, які необхідно було надати третій особі відповідно до листа Уповноваженого від 14.07.2014 року, у відповідача немає та вони взагалі не складалися, а тому Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" у розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації" не є розпорядником зазначеної інформації.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що у Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" не виник обов'язок надати зазначену вище інформацію, оскільки вона підприємством не отримувалась та не створювалась в процесі виконання своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством.

Також, статтею 1 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" закріплено, що парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Колегією суддів оглянуто лист Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 14.07.2014 року за №1/8-К231374/16-130, адресований генеральному директору КП КОР "Полтававодоканал" ОСОБА_7, в якому Уповноважений просить надати скаржнику (виконавчому директору ГО "Аналітичний центр розвитку громадянського суспільства" ОСОБА_6.) запитувану ним інформацію з декларацій директора КП "Полтававодоканал" та його заступників з урахуванням вимог абзацу другого частини другої статті 12 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції", а також інформацію щодо одержання цими посадовими особами впродовж 2013 року заробітної плати за рахунок державного чи місцевого бюджету відповідно до вимог Закону у разі їх наявності. Інформацію відповідно до листа необхідно було надати до 23.07.2014 року.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" актами реагування Уповноваженого щодо порушень положень Конституції України, законів України, міжнародних договорів України стосовно прав і свобод людини і громадянина є конституційне подання Уповноваженого та подання Уповноваженого до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових і службових осіб.

Подання Уповноваженого - акт, який вноситься Уповноваженим до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, їх посадовим і службовим особам для вжиття відповідних заходів у місячний строк щодо усунення виявлених порушень прав і свобод людини і громадянина.

Так, колегією суддів встановлено, що відповідь на зазначений лист необхідно було надати не Уповноваженому, а на адресу третьої особи, також на виконання листа було встановлено строк дев'ять днів.

Крім того у листі не зазначено, які саме заходи необхідно вжити, а також у чому саме виявилось порушення прав і свобод людини і громадянина, немає також і посилань на статтю 15 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини".

На підставі аналізу зазначеної вище норму Закону, колегія суддів приходить до висновку, що лист Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 14.07.2014 року не відповідає вимогам, яким має відповідати подання Уповноваженого в розумінні Закону України "Про уповноваженого Верховної Ради України з прав людини".

Колегія суддів також зазначає, що відповідачем була надана відповідь на звернення Уповноваженого за номером юр/1775 від 22.07.2014 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 60 КАС України у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати адміністративному суду докази, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до адміністративного суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Згідно зі статтею 13 зазначеного Закону України до прав Уповноваженого, серед іншого, належить право з метою захисту прав і свобод людини і громадянина особисто або через свого представника в установленому законом порядку: звертатися до суду про захист прав і свобод осіб, які через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права і свободи; брати участь у судовому розгляді справ, провадження в яких відкрито за його позовами (заявами, клопотаннями (поданнями).

Колегія суддів зазначає, що виконавчий директор ГО "Аналітичний центр розвитку громадського суспільства" ОСОБА_6, в інтересах якого було подано позов, не входить до кола осіб, визначених статтею 13 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", в інтересах яких з метою захисту прав і свобод людини і громадянина Уповноважений має право звертатися до суду, також позивачем не надано суду доказів, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до адміністративного суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів відповідно до статті 60 КАС України.

Також, колегією суддів встановлено, що лист Уповноваженого від 14.07.2014 року не відповідає вимогам подання у розумінні статті 15 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини".

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з позовом в інтересах інших осіб, діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов помилкових висновків та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому вбачає достатньо підстав для скасування постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2014 року по справі №816/3624/14 та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2014р. по справі № 816/3624/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", третя особа - Виконавчий директор ГО "Аналітичний центр розвитку громадського суспільства" ОСОБА_6 про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Катунов В.В. Ральченко І.М.
Повний текст постанови виготовлений 19.01.2015 р.