Справа № 826/14542/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівБорисюк Л.П.,
Ключковича В.Ю.,
При секретарі судового засіданняВаляєвій Х.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Заступника начальника управління, начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Прокуратури м. Києва Сисоєва Дмитра Олександровича, про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред'явила позов до Заступника начальника управління, начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Прокуратури м. Києва Сисоєва Дмитра Олександровича, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виражена у нерозгляді заяви про злочин від 30 липня 2014 року; зобов'язати Прокуратуру міста Києва повторно розглянути заяву про злочин від 30 липня 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30 липня 2014 року позивачка ОСОБА_5 звернулася із заявою про злочин до Генерального Прокурора України. До вказаної заяви про злочин позивачка додала копію ухвали Апеляційного суду міста Києва від 10.07.2014 р. по справі № 11-сс/796/1018/2013, в якій зокрема (на чому наголошує позивачка у своїй позовній заяві) зазначено наступне: «...проте, отримавши матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0011712 від 04.10.2013 р., після скасування слідчим суддею Постанови про закриття кримінального провадження від 28.10.2013 р., слідчий СВ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6, не перевіривши обставини, що були встановленні слідчим суддею в ухвалі від 24.01.2014 року, без проведення будь-яких процесуальних дій, повторно 12.02.2014 року виносить постанову про закриття кримінального провадження, яка слово в слово відповідає постанові від 28.10.2013 року».

За наслідками зазначеного, Прокуратурою міста Києва за дорученням Генеральної Прокуратури України було розглянуто вказане звернення позивачки щодо можливих неправомірних дій окремих працівників Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві та Прокуратури міста Києва щодо попереднього розгляду вищевказаного звернення.

Так, листом від 29.08.2014 р. № 06/1-20121-14 за підписом заступника начальника відділу Прокуратури м. Києва Сисоєва Д.О. було надано відповідь ОСОБА_5 на її заяву, в якій роз'яснено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності прокурора у разі незгоди з прийнятим рішенням щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

Зокрема, в зазначеному листі від 29.08.2014 р. № 06/1-20121-14, відповідачем було наголошено позивачці на наступному. Прокуратурою міста Києва раніше проводилася перевірка за зверненнями ОСОБА_5 з аналогічних фактів та встановлено, що вони не містять жодних даних, які б достовірно свідчили про наявність в діях вказаних осіб ознак кримінального правопорушення і охоплюються поняттям злочину, визначеним ст. 11 КК України, тому не вбачається обставин, що можуть бути підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що позивачці надано відповідне роз'яснення 17.07.2014 року.

У зв'язку з вищевикладеним, як зазначено у вказаному листі від 29.08.2014 р. № 06/1-20121-14, будь-яких законних підстав для вжиття заходів прокурорського реагування на даний час не встановлено.

Також, відповідачем було повторно роз'яснено позивачці, що відповідно до положень ст.ст. 303-304 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, може бути оскаржена до суду протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Однак не погоджуючись із такою відповіддю Прокуратури м. Києва від 29.08.2014 р. № 06/1-20121-14, та вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у не розгляді заяви про злочин від 30 липня 2014 року, позивачка звернулася за захистом своїх прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів може погодитись із огляду на наступне.

Позивач наголошує саме на невиконанні слідчим СВ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 рішення суду (Апеляційного суду міста Києва від 10.07.2014 р. по справі № 11-сс/796/1018/2013), відносно чого Прокуратурою м. Києва мають бути вжиті відповідні заходи відносно зазначеної особи (слідчого СВ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6) за наслідками розгляду заяви ОСОБА_5 про злочин від 30 липня 2014 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ст. 214 Кримінально-процесуального кодексу України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. У разі виявлення ознак кримінального правопорушення на морському чи річковому судні, що перебуває за межами України, досудове розслідування розпочинається негайно; відомості про нього вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань при першій можливості.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов'язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів наголошує на обов'язку слідчого, прокурора, на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, а відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Крім того, чинним законодавством не передбачено відповіді листом на заяву про злочин.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 303 Кримінально-процесуального кодексу України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Крім того, рішенням Конституційного суду України від 14.12.2011 р. № 19-пр/2011 було офіційно розтлумачено положення закону щодо застосування виду судочинства при вирішенні справ про визнання дій чи бездіяльності при розгляді заяв про злочин протиправними.

Так, Конституційний суд України зазначив, що завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.

Як вбачається із вищенаведеного, положеннями ст.ст. 303, 306, 313 Кримінального процесуального кодексу України (що набрав чинності 20.11.2012 р.) передбачено порядок оскарження рішення, дій чи бездіяльності органів досудового слідства чи прокурора під час досудового розслідування (глава 26).

Суб'єкти, визначені в цих нормах, є носіями спеціальних владних процесуальних повноважень і тому виконують функції, обумовлені завданнями кримінального судочинства.

Таким чином, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про кримінальне правопорушення, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними, а тому, перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальному провадженні.

Наведене обумовлює висновок, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень стосовно внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України від 14.12.2011 р. № 19-пр/2011, скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України, а тому також підлягає застосуванню при вирішенні даної справи.

Як було зазначено вище, у позовній заяві ОСОБА_5 просить суд визнати протиправною бездіяльність Заступника начальника управління, начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Прокуратури м. Києва Сисоєва Дмитра Олександровича, яка виражена у нерозгляді заяви про злочин від 30.07.2014 р. та зобов'язати її повторно розглянути.

При цьому, позивачка зазначає, що бездіяльність посадової особи прокуратури міста Києва полягає в ігноруванні викладених у ній фактів та не внесенні відомостей до ЄРДР.

Виходячи з вищенаведеного колегія суддів також зазначає, що правовідносини з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності прокурора у разі незгоди з прийнятим рішенням щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань - регламентовано нормами саме Кримінального процесуального кодексу України, що відповідно виключає можливість вирішення таких вимог в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно п.4 ч.1 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначаються, зокрема: зміст позовних вимог згідно з ч.4 та ч.5 статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_5 просить зобов'язати Прокуратуру м. Києва повторно розглянути Заяву про злочин від 30 липня 2014 року, однак колегія суддів наголошує, що Прокуратура м. Києва не є відповідачем у даній справі, позивачем на заявлялось клопотання про залучення Прокуратури м. Києва в якості відповідача, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають розгляду.

З огляду на вищевикладене, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_5 про право звернення з даним позовом в порядку загального судочинства, за нормами Кримінально-процесуального кодексу України, безпосередньо до місцевого суду.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.