Справа № 804/19123/14
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, -
Державне підприємство «Придніпровська залізниця» (далі - ДП «Придніпровська залізниця», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Кіровський ВДВС, відповідач), третя особа - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (далі - СДПІ у м. Дніпропетровську, третя особа), в якому просить:
- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Біловола В.О. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 9745, 00 грн. у виконавчому провадженні № 43709622;
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Біловола В.О. про стягнення виконавчого збору у розмірі 9745, 00 грн. у виконавчому провадженні № 43709622.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова про стягнення з позивача виконавчого збору є незаконною та підлягає скасуванню з огляду на наступне. Позивачем вказано, що ДП «Придніпровська залізниця» здійснило сплату боргу на виконання рішення суду у добровільному порядку в установлений державним виконавцем строк, керуючись нормами податкового законодавства України. У зв'язку з погашенням суми заборгованості, з урахуванням вимог податкового законодавства України, відповідач, на думку позивача, повинен був закінчити виконавче провадження з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. В даному випадку стягнення виконавчого збору в порядку ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV), як зазначає позивач, є незаконним. В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представником позивача 22.12.2014 р. подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Старшим державним виконавцем Кіровського ВДВС Біловолом В.О. 22.12.2014 р. подано до суду заперечення проти адміністративного позову, в яких на обґрунтування своєї позиції зазначено про правомірність винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 06.11.2014 р. та відповідність дій відповідача положенням Закону № 606-ХІV, у зв'язку з чим, на думку представника відповідача, підстави щодо визнання протиправними дій державного виконавця та скасування оскаржуваної постанови відсутні. У зв'язку з викладеним, представник відповідача в письмових запереченнях та судовому засіданні 22.12.2014 р. просив відмовити в задоволенні адміністративного позову. Представником відповідача 22.12.2014 р. подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник третьої особи в судове засідання не прибув, письмових пояснень щодо адміністративного позову до суду не надав. 25.12.2014 р. Представником СДПІ у м. Дніпропетровську подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги третя особа підтримала.
Положеннями ч. 4 ст. 122 КАС України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
У відповідності до ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
11.06.2014 р. по вищезазначеній справі видано виконавчий лист № 2/180/372/2014.
25.06.2014 р. старшим державним виконавцем Кіровського ВДВС Біловолом В.О. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 11.06.2014 р. по справі № 180/86/14-ц із зазначенням підстав зупинення - направлення державним виконавцем на адресу суду заяви про роз'яснення судового рішення.
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07.08.2014 р. в задоволенні заяви ДП «Придніпровська залізниця» про роз'яснення рішення суду відмовлено. В ухвалі зазначено, що порушене ДП «Придніпровська залізниця» питання оподаткування виплати суми за рішенням суду виходить за межі як заявлених у справі вимог, так і компетенції суду при розгляді цивільних справ, а також має характер консультації з податкового законодавства, у зв'язку з чим відсутні підстави для роз'яснення рішення суду.
05.11.2014 р. постановою Кіровського ВДВС поновлено виконавче провадження ВП № 43709622 з виконання виконавчого листа від 11.06.2014 р. по справі № 180/86/14-ц.
06.11.2014 р. Кіровським ВДВС винесено постанову про стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» виконавчого збору в сумі 9745, 00 грн.
Постановою старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Біловола В.О. від 06.11.2014 р. приєднано виконавче провадження № 43709622 до зведеного виконавчого провадження № 45370429.
В матеріалах адміністративної справи міститься копія листа ДП «Придніпровська залізниця» від 06.11.2014 р. № в.о. Н-21/1159, адресованого начальнику Кіровського ВДВС, в якому зазначено, що підприємство у добровільному порядку в межах встановленого строку перераховує суми грошових коштів, на стягнення яких в примусовому порядку наполягає Кіровський ВДВС.
07.11.2014 р. постановою начальника Кіровського ВДВС скасовано постанови про поновлення виконавчого провадження, зокрема № 43709622 від 05.11.2014 р. та зобов'язано старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Біловола В.О. провести негайно дії щодо примусового виконання рішення суду відповідно до вимог діючого законодавства.
Старшим державним виконавцем Кіровського ВДВС Біловолом В.О. 14.11.2014 р. винесено постанову про виправлення допущеної помилки, а саме у постанові про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 43709622 від 06.11.2014 р. в частині стягнення суми виконавчого збору постановлено вважати чинною суму 1632, 29 грн. замість помилкової 9745, 00 грн.
Постановою Кіровського ВДВС від 10.12.2014 р. виведено виконавче провадження № 43709622 із зведеного виконавчого провадження № 45370429.
10.12.2014 р. відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 11.06.2014 р. по справі № 180/86/14-ц.
Позивач не погоджується з постановою про стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» виконавчого збору у розмірі 9745, 00 грн. у виконавчому провадженні № 43709622 та вважає, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем не враховано ту обставину, що позивач під час виплати доходу на користь фізичної особи є податковим агентом останньої згідно ПК України та повинен нараховувати, утримувати та сплачувати податок до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.
Правомірність прийняття старшим державним виконавцем Кіровського ВДВС Біловолом В.О. постанови про стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» виконавчого збору у розмірі 9745, 00 грн. є предметом розгляду в даній адміністративній справі.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом № 606-ХІV.
Відповідно до ч. 1 Закону № 606-ХІV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Частиною 1 ст. 2 Закону № 606-ХІV встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 р. № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР) завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.
Предметом спору у даній справі є відносини щодо того, чи повинен позивач, як податковий агент, сплачувати під час виконання судових рішень про стягнення моральної шкоди за фізичну особу податок на доходи фізичних осіб; а також, чи буде отримання грошових коштів фізичними особами за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб повним виконанням виконавчого документу в розумінні Закону № 606-ХІV.
Згідно ч. 1 ст. 28 Закону № 606-ХІV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
Судом встановлено, що Закон № 606-ХІV не містить норм, які б виключали застосування норм ПК України до відносин стосовно стягнення заборгованості за виконавчим документом, який видано судом.
Норми ПК України також не містять норм щодо звільнення від оподаткування всіх грошових коштів, які отримані згідно рішень судів, а також не містить особливостей оподаткування грошових коштів отриманих за рішення суду.
У відповідності до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.
Отже, рішення суду є однією із підстав для виникнення цивільних прав та обов'язків.
За вказаних обставин виконання рішення суду повинно здійснюватись з урахуванням як норм Закон № 606-ХІV, так і норм ПК України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються ПК України.
Оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, регулюється розділом ІV ПК України, яким визначено види отримання фізичними особами доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та доходів, що не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.
Згідно п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю.
При цьому, з аналізу положень ст. 165 ПК України вбачається, що до переліку доходів, які звільняються від оподаткування податком на доходи фізичних осіб, не відносяться суми матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, яка за рішенням суду відшкодовується громадянину підприємством внаслідок заподіяння шкоди його здоров'ю або майну.
Таким чином, дохід у вигляді відшкодування немайнової (моральної) шкоди включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Підпунктом. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПК України.
У відповідності до п.п. а) п. 171.2 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.
Підпунктом а) та б) п. 176.2 ст. 176 ПК України встановлено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
Згідно п. п. 168.1.1 та п. п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Таким чином, податковий агент утримує та перераховує податок лише у разі, коли проводить нарахування доходів; при нарахуванні доходів у податкового агента виникає заборгованість перед одержувачем доходів; нараховані доходи є джерелом для утримання податку з такого доходу; при виплаті такого доходу у податкового агента виникає зобов'язання щодо перерахунку до бюджету утриманого за рахунок доходу податку. Тобто, податок утримується від суми такого доходу та за рахунок такого доходу при його нарахуванні.
Оскільки позивач є юридичною особою, то останній при виплаті доходу на користь фізичної особи є податковим агентом фізичної особи та повинен нараховувати, утримувати та сплачувати за фізичну особу податок на доходи фізичних осіб.
Враховуючи те, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області (виконавче провадження № 43709622) стягнуто з позивача на користь фізичної особи саме моральну (немайнову) шкоду, то позивач як податковий агент під час добровільного виконання виконавчого документу (перерахування грошових коштів з рахунку позивача на рахунок фізичної особи) повинен був нарахувати, утримати та сплатити за фізичних осіб податок на доходи фізичних осіб, що було здійснено позивачем.
Суд зазначає, що позивачем правомірно під час виконання виконавчого документу у виконавчому провадженні № 43709622 сплачено грошові кошти в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди на користь фізичної особи - ОСОБА_2 та сплачено податок на доходи фізичних осіб із суми моральної шкоди за виконавчим листом № 2/180/372/2014 (платіжне доручення № 1852) з урахуванням наведених вище положень ПК України, позивач вважається таким, що виконав у повному обсязі виконавчий документ.
У відповідності до п. 53.1 ст. 53 ПК України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.
Судом встановлено, що позивач виконав виконавчий документ у виконавчому провадженні № 43709622 в строк, наданий державним виконавцем для добровільного виконання виконавчого документу.
Судом встановлено, що позивачем перерахування вказаних коштів здійснено в межах встановленого державним виконавцем строку, оскільки виконавче провадження № 43709622 постановою Кіровського ВДВС від 25.06.2014 р. було зупинено до розгляду справи по суті.
Частиною 4 ст. 39 Закону № 606-ХІV передбачено, що протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться.
Згідно ч. 5 ст. 39 Закону № 606-ХІV після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.
З матеріалів виконавчого провадження № 43709622, копія якого долучена до матеріалів справи, вбачається, що 05.11.2014 р. постановою Кіровського ВДВС поновлено виконавче провадження ВП № 43709622 з виконання виконавчого листа від 11.06.2014 р. по справі № 180/86/14-ц, а вже 06.11.2014 р. Кіровським ВДВС винесено постанову про стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» виконавчого збору в сумі 9745, 00 грн.
В матеріалах справи відсутні докази направлення та отримання позивачем копії постанови про поновлення виконавчого провадження. Таким чином, прийняття старшим державним виконавцем Кіровського ВДВС Біловолом В.О. про стягнення з позивача виконавчого збору порушує права ДП «Придніпровська залізниця», зокрема, в частині не повідомлення останнього про поновлення виконавчого провадження.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність прийняття відповідачем постанови про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 9745, 00 грн. у виконавчому провадженні № 43709622 за невиконання виконавчого листа в повному обсязі.
Одночасно суд зазначає, що постанова про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 9745, 00 грн. не є обґрунтованою та не містить розрахунку суми виконавчого збору.
У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку, що при прийнятті постанови про стягнення з позивача виконавчого збору від 06.11.2014 р. старший державний виконавець Кіровського ВДВС Біловол В.О. діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, передбачені Законом № 606-ХІV, у зв'язку з чим, постанова про стягнення з ДП «Придніпровська залізниця» виконавчого збору у розмірі 9745, 00 грн. у виконавчому провадженні № 43709622 є протиправною та підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Біловола В.О. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору суд зазначає наступне.
Згідно чинного законодавства вчинення державним виконавцем дій по винесенню постанов про стягнення з боржника виконавчого збору прямо передбачено Законом № 606-ХІV, тобто, вказані дії державного виконавця є частиною процесу реалізації державним виконавцем своїх повноважень, наданих йому чинним законодавством. Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для позивача, а саме: постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у випадках, передбачених Законом № 606-ХІV.
Отже, виключно результат реалізації повноваження державного виконавця (а саме - рішення суб'єкта владних повноважень), а не процес реалізації його повноважень (дії по винесенню постанови) може бути об'єктом судового оскарження. А дотримання державним виконавцем вимог актів законодавства щодо порядку здійснення виконавчого провадження входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення, прийнятого державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження.
Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні вказаних позовних вимог, оскільки оскаржувані дії державного виконавця не є діями суб'єкта владних повноважень у розумінні п 1.ч. 2 ст. 17 КАС України.
Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. від 06.11.2014 р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 9745, 00 грн. у виконавчому провадженні № 43709622
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» судовий збір у розмірі 182, 70 грн.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені ст. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Суддя О.М. Неклеса