Справа № 336/6505/14-а (2а/336/167/2014)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2015 рокусправа № 336/6505/14-а (2а/336/167/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя

на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 вересня 2014 р. у справі № 336/6505/14-а (2а/336/167/2014)

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя

про визнання протиправною бездіяльність та спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

"21" серпня 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати призначити пенсію за віком ОСОБА_2 з 11.06.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова відповідача призначити пенсію ОСОБА_2 у зв'язку з виїздом позивача на постійне місце проживання до Ізраїлю, порушує конституційне право останнього на соціальний захист.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 вересня 2014 р. у справі № 336/6505/14-а (2а/336/167/2014) адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльність та спонукання до вчинення дій - задоволено.

Постанову суду мотивовано безпідставністю відмови пенсійного фонду у призначенні пенсії за віком, оскільки постійне місце проживання на території України не є необхідною умовою для призначення пенсії.

Не погодившись з постановою суду, Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 вересня 2014 р. у справі № 336/6505/14-а (2а/336/167/2014), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не вірно трактував норми матеріального права та не дослідив, що положення ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачають підстави та порядок поновлення вже призначеної пенсії, проте не передбачає порядок призначення пенсії особам, що мешкають за межами України. Крім того, скаржник вказує на те, що Пенсійний фонд України є органом державної влади та дії в межах наданих повноважень та у відповідності до норм чинного законодавства, що відповідно зобов'язує останнього дотримуватись приписів законодавства щодо процедури призначення пенсії, а саме положень щодо призначення пенсії територіальним органом Пенсійного фонду України за місцем проживання заявника, в той час як в Ізраїлі ПФУ не має територіальних органів, а в Україні позивач не має місця постійного мешкання або реєстрації, що в свою чергу, унеможливлює призначення пенсії ОСОБА_2

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість сторін суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у серпні 2000 року виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю.

11.06.2014 року позивач, через представника звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком, до заяви долучено необхідний пакет документів.

Листом від 18.06.2014 року №270/М-1 відповідач відмови у призначенні пенсії за віком, мотивувавши дане рішення тим, що ОСОБА_2 не надав документи, що підтверджують місце реєстрації позивача у Шевченківському районі м. Запоріжжя.

Не погодившись з відмовою УПФУ позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії через відсутність місця реєстрації в Україні. Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим такий висновок суду з наступних підстав.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що проживаючи в державі Ізраїль, позивач, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України що проживають на території України, оскільки Конституція Україні та пенсійне законодавство не допускає обмеження права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Відповідно до ч.1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджене постановою правління пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Згідно до п.16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Як вбачається з наведеного, вимога надання заявником паспорту чи іншого документу, що посвідчує особу заявника та місце її проживання (реєстрації), необхідна перш за все для встановлення особи, яка вимагає призначення пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 до заяви про призначення пенсії надано копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до п. 1 Положення «Про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» затвердженого постановою Верховної Ради України № 2503 від 26.06.1996 року паспорт для виїзду за кордон - це документ, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання ним державного кордону України та перебування за кордоном.

Враховуючи що на момент звернення за призначенням пенсії позивач перебував за кордоном, його паспорт для виїзду за кордон є належним документом що підтверджує особу та українське громадянство позивача.

Доводи скаржника щодо необхідності місця реєстрації позивача в Україні, як необхідна умова для встановлення прив'язки особи, що звертається за призначенням пенсії до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, колегія суддів не вважає обґрунтованими з огляду на те, що до заяви про призначення пенсії ОСОБА_2 долучено довідку квартального комітету №103 Шевченківського району м. Запоріжжя №502 від 14.08.2014 року, яка засвідчує, що до зняття з обліку у зв'язку з виїздом за кордон, останній був зареєстрованим в Шевченківському районі м. Запоріжжя, що на думку колегії суддів є достатнім доказом правомірності звернення позивача саме до Шевченківського територіального Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя.

З огляду на те, що при зверненні ОСОБА_2 з питання призначення пенсії ним надано паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який засвідчує особу заявника та її громадянство та, що в повній мірі відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (із змінами), затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, крім того, враховуючи, що надання інших документів, що засвідчують цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік, загальний трудовий стаж, колегія суддів доходить висновку про відсутність у відповідача підстав для відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 вересня 2014 р. у справі № 336/6505/14-а (2а/336/167/2014) - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 вересня 2014 р. у справі № 336/6505/14-а (2а/336/167/2014) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко