Справа № 804/14742/13-а
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Серьогіної О.В.
при секретарі судового засідання Бурцевої Я.Е.
представника позивача Овсяннікової М.Ш.
представника відповідача Саржан І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Дніпропетровську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2013р. було відкрито провадження у справі.
У судове засідання з'явились представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, адміністративний позов з підстав викладених у адміністративному позові, позов просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. В судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі з посиланням на п.4 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.
Аналізуючи клопотання відповідача про закриття провадження по справі суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі:
1) якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства;
2) якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом;
3) якщо сторони досягли примирення;
4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами;
5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.
З огляду на те, що в адміністративній справі за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Дніпропетровську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, відсутня будь-яка з вище перелічених обставин, суд вважає, що клопотання відповідача про закриття провадження у данній справі не підлягає задоволенню.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що у період з 23.05.2013р. по 26.06.2013р. на підставі п. 1.1.2.1. плану контрольно - ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на II квартал 2013р., на підставі направлень на проведення ревізії від 20.05.2013р. № 865-13 від 20.05.2013р., від 20.05.2013р. № 864-13, виданих начальником Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області Качаном Р.В., спеціалістами відділу інспектування у соціальній сфері та культури ДФІ в Дніпропетровській області проведено планову ревізію з питань цільового та законного використання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворюванням України у відділенні за період з 01.10.2011р. по 30.04.2013р.
Згідно вищевказаного акту ревізії, серед іншого встановлено:
-факт придбання та здійснення ремонту фондом технічних та інших засобів реабілітації потерпілим у Дніпропетровському казенному експериментальному протезно-ортопедичному підприємстві Промислового об'єднання "Укрпротез" МП та СП України за завищеною вартістю на загальну суму 1895 грн. 16 коп. через перевищення вартості протезно-ортопедичних виробів над граничними цінами на технічні та інші засоби реабілітації та зайве врахування підприємством витрат на збут, що є порушенням вимог п. 3.1.7 договору виготовлення, поставку та видачу технічних та інших засобів реабілітації (протезно-ортопедичних виробів, ортопедичного взуття, виготовлених за індивідуальним замовленням та допоміжних засобів для особистого догляду та захисту) та надання послуг з їх післягарантійного ремонту, п. 3 наказів Міністерства соціальної політики України від 03.03.2011р. № 87 "Про організацію закупівлі у 2011р. протезних виробів та засобів пересування, виготовлених за індивідуальним замовленням, та послуг з їх ремонту", від 05.04.2012р. № 196 "Про організацію у 2012р. забезпечення окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації" в частині перевищення граничної ціни на технічні та інші засоби реабілітації та п. 1 ст. З Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. № 996, п. 19 наказу Міністерства фінансів України 31.12.1999р. № 318 "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку".
За наслідками проведеної ревізії складено акт №04-16-94 від 26.06.2013р.
30.07.2013р. ДФІ в Дніпропетровській області винесено вимогу № 04-04/05-15/9458 про усунення порушень, викладених в акті ревізії, згідно якої, серед іншого, зобов'язано позивача:
- відобразити в обліку фонду дебіторську заборгованість за Дніпропетровським казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством Промислового об'єднання "Укрпротез" МП та СП України в сумі 1895 грн. 16 коп. та стягнути зайві виплати у сумі 1895 грн. 16 коп. з Дніпропетровського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства Промислового об'єднання "Укрпротез" МП та СП України, з подальшим перерахуванням коштів до Фонду.
Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Статтею 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII передбачено, що головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.
Пунктом 10 статті 10 цього Закону встановлено, що Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За таких обставин, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 158 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Дніпропетровську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 26 січня 2015 року.

Суддя О.В. Серьогіна