Справа № 8202/11061/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/800/56097/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року

у справі № 820/11061/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова

до Науково-дослідної установи «Український науково-дослідний інститут екологічних проблем»

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова (далі - Управління ПФУ) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Українського науково-дослідного інституту екологічних проблем про стягнення заборгованості з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, право на яку має науковий працівник, у розмірі 16 896,62 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2014 позов задоволено.

Стягнуто з Українського науково-дослідного інституту екологічних проблем суму заборгованості з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, на користь Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова в розмірі 16 896,62 грн.

Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2014 здійснено процесуальне правонаступництво у справі та замінено відповідача - Український науково-дослідний інститут екологічних проблем на його правонаступника - Науково - дослідну установу «Український науково - дослідний інститут екологічних проблем».

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2014 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове - про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, Управління ПФУ оскаржило його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказане рішення суду апеляційної інстанції з мотивів порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні в установленому статтею 2201 Кодексу адміністративного судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.10.2013 №425 припинено державне підприємство «Український науково-дослідний інститут екологічних проблем» шляхом перетворення у Науково-дослідну установу «Український науково-дослідний інститут екологічних проблем».

Відповідно до змісту пунктів 1.1 та 3.2 статуту Науково-дослідної установи «Український науково-дослідний інститут екологічних проблем», затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 09.01.2014 №2, відповідач є державною бюджетною неприбутковою установою, яка заснована на державній формі власності.

Управлінням ПФУ направлялись на адресу відповідача повідомлення про суму витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначених згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник за травень 2014 року.

Сума, зазначена у повідомленнях, складає 16 896,62 грн. і відповідачем не відшкодована.

Відповідно до довідки управління державної казначейської служби України в Дзержинському районі м. Харкова Харківської області від 25.06.2014 № 05-23/806 Науково-дослідна установа «Український науково-дослідний інститут екологічних проблем», , є одержувачем бюджетних коштів та фінансується з державного бюджету цільовим призначенням за кодом економічної класифікації 2281 та має бюджетний рахунок, відкритий в УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач є правонаступником Українського науково-дослідного інституту екологічних проблем («УкрНДІЕП»), то він має встановлений законом обов'язок відшкодовувати позивачу витрати на виплату наукових пенсій пенсіонерам, право на призначення пенсій у яких виникло в зв'язку з їх працею на вказаному підприємстві, на підставі положень пункту 4 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 N 372 (далі - Порядок №372).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що НДУ «Український науково-дослідний інститут екологічних проблем» є державною бюджетною установою, яка заснована на державній формі власності, а тому різниця між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, відповідно до частини дев'ятої статті 24 цього Закону, повинна фінансуватись виключно за рахунок коштів державного бюджету.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з обґрунтованим висновком суду апеляційної з огляду на таке.

Згідно з частино. першою статті 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Відповідно до положень пункту 4 Порядку №372 у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III - IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

У той же час, частиною дев'ятою статті 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» передбачено, що різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Ураховуючи, що, як установлено судами попередніх інстанцій, НДУ «Український науково-дослідний інститут екологічних проблем» протягом травня 2014 року було і на цей час є державною бюджетною установою, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову Управління ПФУ, оскільки різниця між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, повинна фінансуватись у цьому випадку за рахунок коштів державного бюджету.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова відхилити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель