Справа № 757/5420/14-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 757/5420/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Горкава В.Ю.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Петрика І.Й.
Суддів:Ключковича В.Ю.,
Собківа Я.М.,
При секретарі судового засідання:Валяєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Спецприймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту ГУ МВС України в м. Києві про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 пред'явив позов до Спецприймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту ГУ МВС України в м. Києві, в якому просить визнати протиправними дії працівників спецприймальнику щодо його безпідставного утримання під адміністративним арештом понад строк, встановлений в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2013 року у справі №761/21383/13-п та просить відшкодувати судові витрати.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 198, 202, п. 4 ч. 1ст. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів не погоджується із огляду на наступне.

Згідно постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2013 року у справі №761/21383/13-п, яка набрала законної сили, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 діб. Строк відбування адміністративного арешту відраховувати з моменту затримання ОСОБА_5, згідно протоколу від 16.08.2013 року №0154668 - з 15 год. 47 хв. 16.08.2013 року (а.с.32-33, 34-35).

Відповідачем зазначено, що згідно наявних даних позивач був своєчасно звільнений о 15-47 год. 21.08.2013 року, про що зазначено останнім в журналі звільнення. Місце звільнення поряд з Шевченківським ТВМ №4 було обумовлено необхідністю забезпечення безпеки позивача у зв'язку з проведенням мітингу біля приміщення спец приймальнику.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 327 Кодексу України про адміністративні правопорушення, осіб, підданих адміністративному арешту, тримають під вартою в місцях, що їх визначають органи внутрішніх справ. При виконанні постанови про застосування адміністративного арешту арештовані піддаються особистому оглядові.

Строк адміністративного затримання зараховується до строку адміністративного арешту.

Згідно даних журналу №17 обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до 4-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 29.07.2013, запис №4008 за 21.08.2013, ОСОБА_5 прибув у приміщення 4-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві о 15-59 год. за запрошенням як свідок, залишив приміщення о 16-15 год.

Згідно із п.5.1 та 5.2 Положення про спеціальний приймальник при органі внутрішніх справі для утримання осіб, підданих адміністративному арешту, затвердженого наказом МВС України від 18.09.1992 року № 522, адмінарештовані звільняються із спеціального приймальника після відбуття строку адмінарешту, встановленого постановою народного судді. Звільненим повертаються під розписку всі вилучені у них при поміщені в спеціальний приймальник цінності, документи, речі і предмети за винятком предметів, документів і речей, які вони зберігали незаконно. Вилучення предметів, речей і документів, що зберігалися незаконно, оформляється протоколом у присутності понятих.

Отже, відбуття покарання у строки встановлені судом повинно відбуватися саме в Спецприймальнику і звільнення та видача речей повинна проходити саме з приміщення Спецприймальника.

Тримання ОСОБА_5 понад строк встановлений Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2013 року підтверджується журналом реєстрації відвідувачів Територіального відділу міліції № 4 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві (ТВМ-4), згідно якого ОСОБА_5 випустили з ТВМ-4 о 16 год. 15 хв..

Той факт, що ОСОБА_5 відпустили з приміщення ТВМ-4, що знаходиться в м. Києві по вул. Прорізній, 12, у яке його було конвойовано із Спецприймальника, а не з приміщення відбування адмінарешту, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 7, в порушення вимог ст. 327 КУпАП та п.5.1, 5.2 Положення про спеціальний приймальник при органі внутрішніх справі для утримання осіб, підданих адміністративному арешту № 522, не заперечується відповідачем.

Що стосується доводів відповідача про те, що місце звільнення поряд з Шевченківським ТВМ №4 було обумовлено необхідністю забезпечення безпеки позивача у зв'язку з проведенням мітингу біля приміщення спецприймальнику, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те, що така необхідність не підтверджується жодними належними доказами, а відповідачем не надано пояснень щодо того, яким чином проведенням мітингу біля приміщення спецприймальнику могло вплинути на безпеку ОСОБА_5

З наявних у матеріалах справи документів, колегією суддів встановленого, що ОСОБА_5 було конвойовано (доставлено) із Спецприймальника до ТВМ-4, а отже адмінарештований все ще перебував під вартою, а тому доводи відповідача про звільнення ОСОБА_5 у встановлений рішенням суду строк є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 140 Кримінально-процесуального кодексу України, привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час. Рішення про здійснення приводу приймається: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора або з власної ініціативи.

Таким чином, посилання відповідача на графу журналу реєстрації відвідувачів ТВМ-4 щодо запрошення, зокрема, ОСОБА_5 в якості свідка, колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на те, що останній повістки про виклик не отримував, а рішення суду про привід ОСОБА_5 відсутнє.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що ОСОБА_5 весь цей час (до 16 год. 15 хв.) фактично звільнений не був, а відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо утримання позивача понад встановлений строк, колегія суддів приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо утримання ОСОБА_5 понад строк встановлений в Постанові Шевченківського районного суду м. Києві від 16 серпня 2013 року.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню є помилковим.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому вбачаються підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нову, якою позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Визнати незаконними дії Спецприймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту, щодо утримання ОСОБА_5 понад строк встановлений в рішенні Шевченківського районного суду від 16 серпня 2013 року у справі № 761/21383/13-п.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 109 (сто дев'ять) гривень 62 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Й. Петрик

Судді: В.Ю. Ключкович

Я.М. Собків

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.