Справа № 826/15792/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "БРВ Київ"

до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві

Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України

про скасування відмови №6707/1/26-70-52-05 від 05.06.2014, зобов'язання вчинити

дії та стягнення надміру сплачених платежів

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "БРВ Київ" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій, скасування відмови №6707/1/26-70-52-05 від 05.06.2014, зобов'язання вчинити дії та стягнення надміру сплачених платежів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2014 залишено без розгляду позовну заяву Приватного акціонерного товариства "БРВ Київ" в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в частині винесення постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 43610598 від 11.06.2014, ВП № 43610775 від 11.06.2014, ВП№ 43610502 від 11.06.2014, ВП№ 43610502 від 17.06.2014 та їх скасування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним подано заяву про повернення надміру сплачених коштів №21/05-15 від 21.05.2014 до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України 11.06.2014, проте, позивачем отримано відмову в частині повернення надміру сплачених митних платежів згідно листа Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України №6707/1/26-70-52-05 від 05.06.2014р. Аргументуючи причини відмови відповідач - 2 зазначає, що ухвала та постанови судів, згідно яких скасовано Рішення про коригування митної вартості, оскаржуються відповідачем - 2 у Вищому адміністративному суді і, як наслідок, повернення грошових коштів Позивачу є передчасним. Позивач вважає, що відповідачем – 2 упереджено поставлено, що до повернення коштів, оскільки, згідно статті 254 КАС України, рішення судів, які набрали законної сили підлягають виконання, а отже, відмова є протиправною та підлягає скасуванню.

В судове засідання представники відповідача - 1 не прибув. Відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України. Через канцелярію суду відповідачем 1 було надано письмові заперечення, у яких він зазначає, що чинним законодавством чітко визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету. Головне управління несе відповідальність за своїми зобов'язаннями та ніяких порушень прав та законних інтересів позивача не допускало.

Представник відповідача – 2 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, в обґрунтування зазначав, що питання стосовно повернення коштів сплачених до Державного бюджету України було предметом розгляду у судових справах, за результатами яких позивачу було відмовлено в поверненні надмірно сплачених коштів.

З урахуванням наведеного, суд, керуючись частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши у судовому засіданні представника позивача та відповідача - 2, з'ясувавши, що немає потреби заслухати свідків та експерта, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

Листом № 6707/1/26-70-52-05 від 05.06.2014 Київською міжрегіональною митницею Міністерства доходів і зборів України за результатами розгляду заяви Вих. № 21/05-15 від 21.05.2014 повідомлено Приватне акціонерне товариство "БРВ Київ", що на даний час є передчасним повернення коштів, оскільки, на даний час не закінчено розгляд вищезазначених справ в Вищому адміністративному суді України.

Приватне акціонерне товариство "БРВ Київ" вважаючи протиправними дії Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України щодо відмови у поверненні на його користь надмірно сплачених коштів звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 27 Митного кодексу України встановлено, що якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб пов'язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.

Пунктом 1 розділу ІІІ зазначеного Порядку встановлено, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України. У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів: для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку; для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на банківський рахунок 2603; для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою, - на банківський рахунок 2603; для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету. До заяви додаються: аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Таким чином, законодавчо встановленою умовою повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, є ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів. При цьому, з метою підтвердження обґрунтованості заявлених до повернення сум, відповідний відділ (митного органу) перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

В матеріалах справи відсутні Ухвали Вищого адміністративного суду України про зупинення виконання рішень по вищезазначеним справам, а отже, рішення судів, які набрали законної сили підлягають виконанню, про що було повідомлено відповідача - 2.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо скасувати відмову в поверненні надміру сплачених коштів від 05.06.2014 №6707/1/26-70-52-05, винесену Відповідачем 2, підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача - 2 прийняти рішення про повернення коштів переплати та підписати Висновок про повернення коштів переплати, суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у даному випадку зобов'язання відповідача 2 прийняти конкретне рішення та підписати Висновок про повернення коштів переплати, буде втручанням у його дискреційні повноваження відповідача - 2.

Оскільки позовна вимога щодо стягнення з відповідача - 1 на користь позивача надміру сплачені на рахунок відповідача - 2 митні платежі у вигляді податку на додану вартість в сумі 414276,88 грн. спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду справи не були порушені, суд приходить до висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги.

Частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Скасувати відмову в поверненні надміру сплачених коштів від 05.06.2014 №6707/1/26-70-52-05, винесену Київською міжрегіональною митницею Міндоходів.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов