Справа № 2а-4437/10/1770
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-4437/10/1770

28 січня 2015 року 09год. 50хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Лукащик Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Левченко Я.В.

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Поліклініка №3 Рівненської міської ради

до Державна інспекція з контролю за цінами в Рівненській області

про скасування рішення №219 від 30.07.2010 року та припису №220 від 29.07.2010 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до відповідача про визнання протиправним і скасування припису Державної інспекції з контролю за цінами у Рівненській області про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін №220 від 29.07.2010 року та рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №219 від 30.07.2010 року. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідачем в період часу з 13.07. по 28.07.2010 року проводилась перевірка позивача на предмет дотримання вимог чинного законодавства з питань ціноутворення при наданні платних послуг, на підставі якої був складений Акт №000308 від 28.07.2010р. На даний Акт позивачем було направлено заперечення, яке відповідач розглянув та визнав безпідставним. 19.08.2010 року відповідачем виданий припис, а також прийняте рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін. Як припис так і рішення відповідача позивач вважає незаконним, необґрунтованим та протиправним, оскільки порушення, які нібито мали місце не відповідають всім обставинам справи. Відповідачем не проаналізовані та не взяті до уваги всі документи, які підтверджують правомірність взяття плати за надані послуги, крім того, премія працівникам нараховувалась у відповідності до чинного законодавства.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні позовній заяві.

Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, письмових заперечень суду не надав. 08.12.2014р. до відділу документального забезпечення суду надійшло клопотання про розгляду справи без участі його представника.

З врахуванням вимог ст.128 КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі матеріалів.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов належить задовольнити в повному обсязі.

Суд виходив з наступного.

Відповідачем за період з 13.07.2010 по 28.07.2010 рік проводилась перевірка позивача на предмет дотримання вимог чинного законодавства з питань ціноутворення при наданні платних послуг, на підставі якої був складений Акт №000308 від 28.07.2010р. На даний Акт позивачем було направлено заперечення, яке відповідач розглянув та визнав безпідставним. 19.08.2010 року відповідачем виданий припис, а також прийняте рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін. Згідно із Приписом №220 від 29.07.2010р. позивач зобов'язаний у місячний термін усунути порушення, а саме: медичні огляди для населення в учбові заклади проводити безкоштовно та дотримуватися чинного законодавства. Рішенням №219 від 30.07.2010р. вилучено у позивача в дохід державного бюджету 31303,52грн. необґрунтовано отриманої виручки та 62607,04грн. штрафних санкцій.

Щодо висновку відповідача про те, що при формуванні вартості платних послуг були завищені планові витрати на оплату праці працівникам поліклініки та зайво отримано 28687,52 грн., то даний висновок є таким, що не ґрунтується на нормах чинних нормативно правових актів.

Так, відповідно до ст.18 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров'я» від 19.11.1992р., всі заклади охорони здоров'я мають право використовувати для підвищення якісного рівня свої роботи кошти, добровільно передані підприємствами установами, організаціями і окремими громадянами, а також з дозволу власника або уповноваженого органу встановлювати плату за послуги в галузі охорони здоров'я. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року №1138 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я», відповідно, закріплено перелік платних послуг, які можуть надаватися в державних та комунальних закладах охорони здоров'я.

Таким чином, право поліклініки №3 надавати певні види платних медичних послуг, а також самостійно встановлювати ціни за них встановлено на законодавчому рівні.

У свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року N91548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» визначено, що обласним державним адміністраціям були надані повноваження щодо регулювання (встановлення) тарифів на платні послуги, що надають лікувально-профілактичні державні і комунальні заклади охорони здоров'я. У відповідності із наданими повноваженнями, рішенням заступника голови Рівненської облдержадміністрації від 20.01.1997р. №7.2.97 «Про державне регулювання цін» на платні послуги, що надаються лікувально-профілактичними, санітарно-профілактичними державними і комунальними закладам охорони здоров'я, було встановлено граничний рівень рентабельності на рівні 20%.

В той же час, в акті №000308 від 28 липня 2010р. ст.7 чітко зазначено, що «перевіркою не було встановлено випадків включення до тарифів рівня рентабельності, який перевищував гранично допустимий».

Разом із тим, в акті №000308 від 28 липня 2010р. також чітко зазначено, що на момент проведення перевірки «нормативно-правова база, яка б передбачала порядок формування собівартості виконання робіт з надання медичних послуг відсутня»». З огляду на відсутність відповідного нормативно-правового регламентування порядку формування собівартості виконання робіт з надання медичних послуг поліклінікою №3 було затверджено «Положення про платні медичні послуги» від 22.10.2006 року. Вище зазначене Положення було погоджено в Управлінні охорони здоров'я виконавчого комітету Рівненської міської ради 10.11.2006р.

Згідно з п. 1 «Положенням про платні медичні послуги» від 22.10.2006 року, платні медичні послуги в поліклініці №3 надаються згідно з функціональними повноваженнями. Працівники задіяні в наданні платних медичних послуг є штатними одиницями. Склад комісії, задіяних безпосередньо в наданні платних медичних послуг і допоміжного персоналу призначається щорічно, на початку року , наказом по поліклініці. Надання платних медичних послуг проводиться зазначеним персоналом в межах робочого часу, при цьому зберігається доступність і якість безкоштовної медичної допомоги.

Зазначеним Положенням також встановлено, що працівникам, в тому числі спеціалістам з числа адміністрації, які безпосередньо беруть участь в наданні послуг, надається матеріальне стимулювання у вигляді премії. Сума премії залежить від обсягу наданих медичних послуг, але не можу перевищувати 50% посадового окладу. Даний граничний розмір премії цілком відповідає вимогам наказу Міністерства праці і соціальної політики від 05 жовтня 2005р. №2308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення».

Розрахунок вартості медичних послуг поліклінікою №3 здійснювався з урахуванням наступного: розрахунок витрат на оплату праці; нарахування на заробітну плату; рівень накладних витрат та вартість проведених аналізів.

Також суд звертає увагу на те, що в акті №000308 від 28 липня 2010р. визначено, що перевіркою не було встановлено включення до тарифів не передбачених законодавством витрат.

У свою чергу, розрахунок витрат на оплату праці проводився з урахуванням робочого часу протягом року, середнього посадового окладу лікаря певної кваліфікаційної категорії та іншого медичного персоналу та норм витрати часу, затверджених наказом відділу охорони здоров'я виконавчого Рівненської міської ради, (розрахунки собівартості окремих видів медичних послуг додаються). Однак при проведенні перевірки відповідачем в розрахунок витрат на оплату праці було взято не середній посадовий оклад відповідного медичного працівника, а 50% тобто граничний розмір премії, що може бути виплачений працівнику, задіяному в надані медичних послуг. Даний підхід не ґрунтується на вимогах жодних нормативно-правових актів.

До того ж ні Постановою КМУ від 17.09.1996р. №1138 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я та вищих медичних закладах освіти», ні Постановою КМУ від 17.05.2002р. №659 «Про затвердження переліку груп власних надходжень бюджетних установ, вимог щодо їх утворення та напрямків використання», ні Постановою КМУ від 28.02.2002р. №228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, за твердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» (за порушення вимог яких до поліклініки №3 було застосовано економічні санкції), не встановлено ні порядку формування вартості платних медичних послуг, ні порядку визначення собівартості виконання робіт фахівців медиків, залучених до надання медичних послуг, ні в свою чергу граничного рівня витрат на оплати праці таких фахівців. Зважаючи на той факт, що вище зазначеними нормативно-правовими актами не встановлено порядку нормування вартості платних медичних послуг, то і порушити їх вимоги при визначені собівартості платної медичної послуги не можна.

З вище сказаного слідує, що право поліклініки №3 надавати певні види платних медичних послуг, а також самостійно встановлювати ціни за них, фактично встановлено на законодавчому рівні. А з огляду на відсутність нормативно-правового регулювання порядку формування собівартості виконання робіт з надання медичних послуг не може бути і порушення вимог законодавства відповідно при формуванні вартості платних послуг. Тому, висновок Державної інспекції з контролю за фінами в Рівненській області про те, що при формуванні вартості платних послуг були завищені планові витрати на оплату праці працівникам поліклініки та зайво отримано 28687,52 грн. є необґрунтованим та безпідставним.

Суд також не погоджується із висновком відповідача про безпідставне стягнення позивачем плати за послуги із проведення медичних оглядів при поступленні до учбових закладів, в результаті чого було отримано необґрунтованої виручки у розмірі 2616грн., при цьому виходить з такого.

Судом встановлено, що видача медичної довідки форми №086/о (лікарсько-професійно-консультативний висновок) надається для осіб, що вступають до навчальних закладів безкоштовно. Відповідно до Інструкції по заповненню медичної довідки форми №086/о, абітурієнти обстежуються за направленням лікаря-дільничного терапевта.

У свою чергу п. 13 Постанови КМУ від 17 вересня 1996 року №1138 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я та вищих медичних закладах освіти» до переліку платних послуг, які можуть надаватися в державних та комунальних закладах охорони здоров'я входять лабораторні, діагностичні та консультативні послуги за зверненням громадян, що даються без направлення лікарів.

Також судом з'ясовано, що плата за отримання довідки форми №086/о справлялася виключно у випадку звернення громадян за відсутності направлення від лікаря-терапевта дільничного, у разі безпосереднього звернення до реєстратури закладу чи у разі звернення громадян, що не зареєстровані на території обслуговування поліклініки.

З акту перевірки №000308 від 28.07.2010р. на підставі якого було у подальшому видано рішення №219 від 30.07.2010 року та припис №220 від 29.07.2010р. не вбачається, що при перевірці Державною інспекцією за цінами в Рівненській області були враховані вище зазначені обставини. А тому висновок про те, що поліклінікою безпідставно стягувалася плата за послуги із проведення медичних оглядів при поступленні до учбових закладів є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що позивач довів ті обставини на яких ґрунтуються його вимоги та приходить до висновку що позовні вимоги позивача належать до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати присудити позивачу у відповідності до вимог ч.1 ст.94 КАС України з Державного бюджету.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Державної інспекції з цін у Рівненській області №220 від 29 липня 2010 року та рішення №219 від 30.07.2010 року.

Присудити на користь позивача Поліклініка №3 Рівненської міської ради із Державного бюджету судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.