Справа № 821/2238/14
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2015 р. м. Київ К/800/64934/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Загороднього А.Ф.,

суддів Винокурова К.С.,

Ліпського Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Скадовському районі Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного Фонду України в Скадовському районі Херсонської області до Підприємства споживчої кооперації «Хлібокомбінат Скадовського Райст» про стягнення заборгованості на покриття витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах, -

встановила:

Управління Пенсійного Фонду України в Скадовському районі Херсонської області звернулося до суду з позовом до Підприємства споживчої кооперації «Хлібокомбінат Скадовського Райст» про стягнення заборгованості на покриття витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року, в задоволенні позову управління Пенсійного Фонду України в Скадовському районі Херсонської області відмовлено.

У касаційній скарзі, управління Пенсійного Фонду України в Скадовському районі Херсонської області не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 2. При цьому, пенсія за віком на пільгових умовах призначена після набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 204 від 08 червня 2011 року виданої ПСК «Хлібокомбінат Скадовського РАЙСТ», з 05 жовтня 1987 року ОСОБА_2 працював на підприємстві за професією та посадою - електрозварник зайнятий різанням та ручним зварюванням, яка теж підпадає під Список №2. Трудовий стаж роботи (пільговий стаж) на підприємстві за даною професією, посадою до набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 1 серпня 1992року № 442, тобто з 05 жовтня 1987 року по 31 липня 1992 року становить 4 роки, 9 місяців, 26 днів. Загальний трудовий стаж роботи (пільговий стаж) ОСОБА_2 на підприємствах відповідно Списку № 2 до набрання чинності Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, становить 12 років 7 місяців 18 днів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що обов'язок підприємства відшкодовувати органам Пенсійного фонду України 100 % фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» законодавством не передбачений, оскільки такий обов'язок виникає для позивача лише щодо пенсій призначених відповідно до підпунктів «а» - «б» статті 13 цього Закону.

Проте, колегія суддів Вищого адміністративного суду України з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не може.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів «б» ? «з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було врегульовано Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до положень якого відповідач входив до переліку платників збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» ? «з» статті 13 Закону України «про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Стосовно законності нарахування управлінням ПФУ відповідачу сум на відшкодування витрат з виплати та доставки пенсії, призначеної на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то обов'язок відшкодовувати їх ґрунтується на абзаці четвертому підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якого підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пунктів «а», «б» - «з» частини першої статті 13 Закону України «Про Пенсійне забезпечення» за списком № 1 та списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями.

При цьому, обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених ПФУ після 1 січня 2004 року не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 25 вересня 2012 року у справі № 21-251а12, від 25 вересня 2012 року у справі № 21-293а12 та від 17 грудня 2013 року у справі № 21-453а13.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки доказів, обставини справи встановлені судами повно і правильно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального прав, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Скадовському районі Херсонської області задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Управління Пенсійного Фонду України в Скадовському районі Херсонської області до Підприємства споживчої кооперації «Хлібокомбінат Скадовського Райст» про стягнення заборгованості на покриття витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах задовольнити.

Стягнути з Підприємства споживчої кооперації «Хлібокомбінат Скадовського Райст» на користь Управління Пенсійного Фонду України в Скадовському районі Херсонської області заборгованість по пільгових пенсіях в сумі 531,20 грн.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді К.С. Винокуров

Д.В. Ліпський