Справа № 137/59/15-а
Суддя: Білик Н. В.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 137/59/15-а
П О С Т А Н О В А

"23" січня 2015 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н.В.

з участю секретаря Хижук Л.І.

за участю представника відповідача: Мельник Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Літинському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію у з'язку із втратою годувальника,-

В С Т А Н О В И В :

До Літинського районного суду звернулась ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є пенсіонеркою, та перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Літинському районі Вінницької області.

04 грудня 2014 року вона звернулась з відповідною заявою до управління ПФУ у Літинському районі про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Своїм листом управління ПФУ у Літинському районі відмовило в

призначенні пенсії по втраті годувальника. Відмову мотивувало тим, що вона не була членом сім'ї померлого годувальника. Позивач вважає, що така позиція управління ПФУ у Літинському районі суперечить Ріщенню Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 яким було визначено, що під членом сім'ї треба розуміти особу, що перебуває з суб'єктом права на пільги у правовідносинах, природа яких визначається кровними (родинними зв'язками) або шлюбними відносинами, постійним проживанням , веденням спільного господарства. Така сама позиція Вищого адміністративного суду України у подібних правовідносинах висловлена в Ухвалі від 15 квітня 2009року №К-6238/08.

Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 13.05.2013 року по справі № 17/762/13-ц встановлено факт, що вона ОСОБА_2, 1954року народження проживала однією сімєю із ОСОБА_3 на протязі 15 років і до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважає, що вона була чланом сім'ї ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і має право на пенсію в разі втрати годувальника. Тому просить визнати дії управління ПФУ у Літинському районі Вінницької області по відмові їй у призначенні пенсії по втраті годувальника неправомірними.

Зобов'язати управління ПФУ у Літинському районі Вінницької області призначити їй пенсію по втраті годувальника відповідно до ст.. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 04 грудня 2014року (з моменту подання заяви про призначення пенсії ).

Зобов'язати управління ПФУ у Літинському районі Вінницької області виплатити їй розмір призначеної пенсії з 04 грудня 2014року .

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, подала заяву у якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримала.

Представник відповідача, ОСОБА_1, позов не визнала. Пояснила, що дії управління ПФУ у Літинському районі Вінницької області, щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії в разі втрати годувальника, є правомірними Позивачка підтвердила факт спільного проживання, однак не підтвердила того, що вона була на утриманні померлого, що є обов'язковою умовою для призначення такого виду пенсії. Просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представника відповідача, вивчивши документи, які є у матеріалах справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до копії заяви (а.с.7) видно, що ОСОБА_2, 04 грудня 2014 року,

звернулась до управління ПФУ у Літинському районі про призначення пенсії у

зв'язку з втратою годувальника. Відповідь управління ПФУ у Літинському районі (а.с.8) свідчить , що позивачка отримує пенсію за віком, починаючи з 2009 року, та про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника. Копія рішення Літинського районного суду (а.с.9-10) підтверджує факт того, що ОСОБА_2, 1954 року народження проживала однією сім'єю із ОСОБА_3 на протязі 15 років і до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. Довідка Уладівської сільської ради свідчить, що ОСОБА_2 проживала та вела спільне господарство з ОСОБА_3, а також здійснювала за ним догляд.

Згідно ч.2 ст. 36 ЗУ " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",

пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Аналіз даної норми свідчить, що для призначення пенсії в разі втрати годувальника має бути виконано три умови. А саме, особа, яка звертається за призначенням пенсії має бути членом сім'ї померлого годувальника, вона має бути непрацездатною та перебувати на утриманні годувальника.

Перші дві умови виконано. ОСОБА_2 є непрацездатною, вона 1954 р.н. та досягла пенсійного віку. Наявність рішення суду про встановлення факту спільного проживання та позиція Конституційного Суду України висловлена у рішенні від 03.06.1999 № 5-рп/99, дають підстави вважати, що остання було членом сім'ї померлого. Однак, факт перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 не встановлено. Що і є підставою для відмови у позові.

Звертаючись до суду, позивачка посилається на Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 15 квітня 2009 року № К - 6238/08 у подібних правовідносинах . Однак вона не вірно трактувала зміст ухвали. Позиція суду під час ухвалення рішення про відмову у позові повністю узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України висловленій в ухвалі (а.с. 13-14), де чітко зазначено, що підставою для призначення пенсії в разі втрати годувальника є доведеність рішенням суду, факту перебування на утриманні померлого.

Згідно ч.2 ст.36 ЗУ"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",

батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Вимога частини 2 , вищезазначеної статті, теж не може бути застосовано до ОСОБА_2, адже вона не втратила джерело засобів до існування, оскільки отримує пенсію за

віком.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В силу ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 72 КАС Ураїни в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, в судовому засіданні, довів правомірність відмови у призначенні позивачці пенсії по втраті годувальника, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 158-163 КАС України, ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 щодо визнання дії управління ПФУ у Літинському районі Вінницької області по відмові їй у призначенні пенсії по втраті годувальника неправомірними, у зобов'язанні управління ПФУ у Літинському районі Вінницької області призначити їй та виплатити пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 04 грудня 2014року (з моменту подання заяви про призначення пенсії ) - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницькоґо апеляційного адміністративного суду через Літинський районний суд на протязі 10 діб.

Суддя: Білик Н. В.,