Справа № 2а-3269.1/12/0170/22
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2015 р. м. Київ К/800/22492/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ялта Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 29 жовтня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року

у справі за позовом фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ялта Автономної Республіки Крим (далі - УПФУ в м. Ялта АР Крим) про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ФОП ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання протиправними та скасування рішень УПФУ в м. Ялта АР Крим від 14 березня 2012 року №№ 164, 165, 168, 169, 170, 171, 172, 173, 174, 175 і від 09 жовтня 2008 року № 1195 та від 13 листопада 2009 року №2796 про застосування фінансових санкцій.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 29 жовтня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення УПФУ в м. Ялта АР Крим від 14 березня 2012 року №№ 164, 165, 168, 169, 170, 171, 172, 173, 174, 175 про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_4 У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі УПФУ в м. Ялта АР Крим порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що судами порушено норми матеріального та процесуального права.

В запереченнях на скаргу ФОП ОСОБА_4 просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Відповідно до частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіривши доводи касаційних скарг, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та перебував на обліку в УПФУ в м. Ялта АР Крим.

УПФУ в м. Ялта АР Крим проведено планову перевірку ФОП ОСОБА_4 Згідно з актом від 28 лютого 2012 року № 29Ф перевірки правильності формування відомостей про нарахування заробітної плати застрахованим особам за період з 07 квітня 2004 року по 27 лютого 2012 року, встановлені порушення пункту 1 статті 19 і пункту 2 статті 20 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), п.п. 4.4 п.4 Інструкції № 21-1 від 19 грудня 2003 року «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» та п.п.8.3 п.8 Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування від 10 червня 2004 року № 7-6, а саме: виявлено що ФОП ОСОБА_4 не подала до Пенсійного фонду розрахунки сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування за травень 2009 року, червень 2009 року, вересень 2009 року, травень-вересень 2010 року. Також, згідно з актом перевірки донараховані внески до Пенсійного фонду.

Таким чином, відповідачем 14 березня 2012 року прийняті наступні рішення:

- № 164 про застосування фінансових санкцій в розмірі 1581,95 грн за не подання розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством (пункт 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV);

- № 165 про застосування фінансових санкцій в розмірі 2928,64 грн за не подання розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством (пункт 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV);

- № 168 про застосування фінансових санкцій у розмірі 1990,56 грн за не подання розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством (пункт 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV);

- № 169 про застосування фінансових санкцій в розмірі 1995,84 грн за не подання розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством (пункт 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV);

- № 170 про застосування фінансових санкцій в розмірі 2534,40 грн за не подання розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством (пункт 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV);

- № 171 про застосування фінансових санкцій в розмірі 2407,68 грн за не подання розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством (пункт 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV);

- № 172 про застосування фінансових санкцій в розмірі 2280,96 грн за не подання розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством (пункт 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV);

- № 173 про застосування фінансових санкцій в розмірі 2155,26 грн за не подання розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством (пункт 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV) Закону №1058;

- № 174 про застосування фінансових санкцій в розмірі 11 662,86 грн за донарахування органом Пенсійного фонду України або страховиком сум своєчасно не нарахованих й не сплачених страхових внесків (пункт 4 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV);

- № 175 про застосування фінансових санкцій в розмірі 24 611,38 грн за приховування (заниження) страховиком сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески (пункт 3 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV).

Згідно із пунктами 3, 4, 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-ІV (у редакції, що була чинною на час, за який донараховано страхові внески) за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, накладається штраф у розмірі всієї суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу), а в разі повторного протягом року такого порушення - штраф у триразовому розмірі суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу). За донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми. За подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, до територіальних органів ПФУ накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із набранням чинності з 01 січня 2011 року підпунктом «й» пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) зі статті 106 Закону № 1058-IV було виключено частину 9.

Відповідно до абзацу 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом 6 цього ж пункту встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження порядку стягнення та контрольних функцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачених законодавством, чинним до 01 січня 2011 року, поширюється лише на заборгованість зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, які були нараховані та/або не сплачені до зазначеної дати. Питання ж відповідальності страховиків, не пов'язані із такою заборгованістю, знаходяться поза межами регулювання Закону № 1058-ІV та абзаців п'ятого, шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів щодо протиправності рішень УПФУ в м. Ялта АР Крим від 14 березня 2012 року №№ 164, 165, 168, 169, 170, 171, 172, 173, якими застосовані санкції на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV.

Тому, рішення судів в цій частині підлягають залишенню без змін.

Разом з тим, суди встановили факт заниження позивачем сум фактичних витрат на оплату праці, який виявлений УПФУ в м. Ялта АР Крим у ході перевірки. Крім того, відповідачем донараховані суми своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків.

Проаналізувавши наведені норми права, колегія суддів дійшла висновку, що заборгованість у зв'язку з несплатою страхових внесків, а відтак і накладені штрафні санкції, які виникли до 1 січня 2011 року, мають бути застосовані (стягнуті) і після 01 січня 2011 року, оскільки зазначені заборгованість і штрафні санкції виникли в період дії пунктів 3, 4 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка втратила чинність, тобто відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення зазначеної заборгованості.

Отже, неправильними є висновки судів щодо необґрунтованості рішень УПФУ в м. Ялта АР Крим від 14 березня 2012 року №№ 174, 175 якими до позивача застосовано санкції на підставі пунктів 3, 4 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV у зв'язку з втратою чинності вказаною нормою.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 20 листопада 2012 року (№ 21-367а12), 04 червня 2013 року (№ 21-170а13), від 03 червня 2014 року (№ 21-172а14) та 07 жовтня 2014 року (№ 21-269а14).

Згідно із частиною 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

На підставі статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Враховуючи викладене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в частині скасування рішень УПФУ в м. Ялта АР Крим від 14 березня 2012 року №№ 174, 175, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині судові рішення сторонами не оскаржуються.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 229, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ялта Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 29 жовтня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року скасувати в частині задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень Управління Пенсійного фонду України в м. Ялта Автономної Республіки Крим від 14 березня 2012 року №№ 174, 175 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 фінансових санкцій, ухваливши в цій частині нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ялта Автономної Республіки Крим про визнання протиправними та скасування рішень від 14 березня 2012 року №№ 174, 175 про застосування фінансових санкцій.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 29 жовтня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак