Справа № 818/1977/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/57473/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" до Сумської митниці Міндоходів, Державного казначейства України про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром" звернулось в суд з позовом до Сумської митниці Міндоходів, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці Державної митної служби України від 05.12.2012 року за №805130000/2012/000841/1 про коригування митної вартості товарів; стягнути з Державного бюджету України суму надмірно сплаченого мита у розмірі 708,22 грн.; стягнути з Державного бюджету України суму надмірно сплаченого ПДВ у розмірі 14 306,04 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що митним органом протиправно, на підставі необґрунтованого висновку щодо заниження позивачем митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято рішення про визначення іншої, відмінної від заявленої декларантом, митної вартості товарів.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, публічне акціонерне товариство "Сумихімпром" звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 01 жовтня 2008 року між публічним акціонерним товариством "Сумихімпром" (Покупець) та компанією "Ransweel Trading Limited" (Продавець) було укладено контракт №27-01/10-08, відповідно до якого Продавець зобов'язується поставити сірку технічну газову грудкову виробництва ТОО "Тенгизшевройл" Казахстан на умовах поставки DAF Російсько-Український кордон (в редакції ІНКОТЕРМС-2000).

Відповідно до умов зазначеного договору, компанія "Ransweel Trading Limited" здійснювало поставку позивачу сірки технічної по ціні 112,5 доларів США за 1 метричну тону протягом листопада 2012 року.

На підтвердження факту такої поставки позивач надав копію рахунку-фактури (інвойс) від 01.11.2012 року за №58, платіжні доручення в іноземній валюті №677 від 20.11.2012 року, від 27.11.2012 року №702, від 08.11.2012 року №646, від 26.11.2012 року №693, від 26.11.2012 року №692, від 13.11.2012 року №664 та ЗД накладні від 23.11.2012 року №ИОВ35389- ИОВ35434.

З метою митного оформлення придбаного товару позивачем було подано митну декларацію (МД) від 30.11.2012 року №805130000/2012/015491, згідно якої було заявлено до декларування сірка технічна газова грудкова 2953500 кг., вартістю 2655824,12 (при курсі долара США 7,993). При цьому, митна вартість вищевказаного товару визначалась позивачем за методом 1, відповідно до статті 57 Митного кодексу України, тобто, за ціною договору щодо товару, який імпортується (112,5 доларів США за 1 метричну тону).

05 грудня 2012 року Сумською митницею було прийнято рішення №805130000/2012/000841/1 про коригування митної вартості товарів на рівні 115,5 доларів США за 1 тону метричну, другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів (стаття 57 Митного кодексу України).

06 грудня 2012 року Сумською митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №805130000/2012/00468.

В подальшому, за заявою позивача, придбаний товар (сірка технічна газова грудкова) митним органом було випущено у вільний обіг у відповідності до частини сьомої статті 55 Митного кодексу України з визначенням митної вартості в розмірі 112,5 доларів США за 1 метричну тону, що підтверджується митною декларацією від 06.12.2012 року №805130000/2012/015774.

Різниця між митом визначеним до сплати відповідачем та митом визначеним до сплати позивачем складає 708,22 грн. Різниця між ПДВ визначеним до сплати відповідачем та ПДВ визначеним до сплати позивачем склала 14 306,04 грн.

Вищевказані суми мита в розмірі 708,22 грн. та ПДВ в розмірі 14 306,04 грн. Сумською митницею було перераховано до державного бюджету України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що Сумська митниця Міндоходів діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України з питань митної справи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, вважаючи рішення Сумської митниці від 05.12.2012 року №805130000/2012/000841/1 про коригування митної вартості товарів протиправним, публічне акціонерне товариство "Сумихімпром" звернулось до суду з відповідним позовом. При цьому, позивач просив врахувати, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення стали дані цінової інформації ЄАІС ДМСУ (МД 805130000/2012/9811 від 29.11.2012 року) та ненадання позивачем на вимогу митного органу документів, а саме: специфікації, прейскуранти (прас листи) виробника товару; розрахунок ціни (калькуляція), прейскуранти (прайс-листи) виробника товару виписки з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними).

Проте, позивач вважає, що така вимога відповідача є незаконною, оскільки перелічені вище документи надаються декларантом лише у випадку визначеному частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, а саме у разі якщо документи (декларація митної вартості, контракт, рахунок-фактура, банківські платіжні документи, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, транспортні документи) містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Позивач просив суд врахувати, що жодних розбіжностей, ознак підробки або відсутності обов'язкових відомостей в наданих до митного оформлення документах відповідачем не встановлено. При цьому, як свідчить з картки відмови в прийнятті митної декларації (№805130000/2012/00468), декларантом було надано всі необхідні документи, а саме: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами, накладні УМВС, рахунок-фактура (інвойс), контракт, доповнення до контракту, довідку про проведення декларування валютних цінностей доходів майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, інформація про позитивні результати екологічного контролю товару, інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару, декларація про походження товару.

Крім того, з врахуванням вимоги відповідача, позивачем до Сумської митниці також були надані лист ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 04.12.2012 року №5024, рахунок-фактура від 01.11.2012 року №58, платіжні доручення №664, №692, №693, №646, №702, №677.

Отже, на переконання позивача, для визначення митної вартості товарів позивачем було надано усі передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України документи. При цьому, витребування додаткових документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Разом з тим, застосовуючи другорядний метод визначення митної вартості товарів митний орган не зазначив, які саме обставини не підтверджені позивачем та не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів та інше.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраною декларантом або уповноваженою ним особо. Методу визначення митної вартості умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Разом з тим, саме припущення митного органу щодо подання декларантом невідповідних документів не є беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості, у зв'язку з чим вимагає від суду в кожному випадку здійснювати аналіз поданих декларантом документів.

Згідно з частинами третьою, четвертою, п'ятою, шостою статті 53 Митного кодексу України у разі якщо подані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно частинами другою, третьою статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до підпунктів 2.4-2.7, 2.9-2.10 пункту 2 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 року № 362, робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом, зокрема: порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки наявності взаємозв'язку продавця та покупця; перевірки інформації, наданої декларантом або уповноваженою особою, при продажу товарів між пов'язаними особами, щодо наближеності митної вартості товарів, визначеної основним методом до однієї з операцій, які наведені у частині вісімнадцятій статті 58 Кодексу; перевірки наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів, перевірки наявності продажу оцінюваних товарів на експорт в Україну.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, в процесі дослідження інформаційних даних товаросупровідних документів та перевірки достовірності складових митної вартості товарів, заявлених позивачем у митній декларації № 805130000/2012/015491 від 30.11.2012 року, посадовою особою митного поста "Суми-центральний" Сумської митниці встановлено такі обставини.

Поставка даного товару здійснювалась за зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу № 27-01/10-08 від 01.10.2008 року, укладеним позивачем із компанією "Ransweel Trading Limited" (Великобританія).

Відповідно до пункту 1.1 цього контракту, продавець зобов'язується передати у власність покупцеві "сіру технічну газову комову, гранульовану, чешуйовану, рідку ГОСТ 127.1-93". Однак, відповідно до експортної митної декларації поставка товару здійснювалася за зовсім іншим контрактом № ОК127647 від 22.12.2009 року та іншим рахунком № 6174 від 22.11.2012 року.

Також, до митного оформлення разом із МД позивачем подано експортну митну декларацію №505005/221112/0012322, згідно з якою вартість поставленого товару складає 87,00 доларів США за тону, що відрізняється у числовому відношенні від заявленої позивачем контрактної вартості товару (112,50 доларів США). Тобто, подані до митного оформлення товаросупровідні документи містять розбіжності щодо вартості імпортованого позивачем товару.

У рахунку-проформі від 22.11.2012 року № 6174 вартість товару також вказана у розмірі 87,00 доларів США за тону, що також відрізняється у числовому відношенні від даних специфікації №29 від 01.10.2012 року та рахунку-фактури №58 від 01.11.2012 року щодо вартості товару (112,50 доларів США). Тобто, і ці товаросупровідні документи містять розбіжності щодо вартості імпортованого позивачем товару.

Відповідно до сертифікату про походження товару експортером є ТОВ "Тенгизшевройл" (Республіка Казахстан) (тобто, не компанія-продавець за зовнішньоекономічним контрактом "Ransweel Trading Limited" (Великобританія)). При цьому, товар згідно з сертифікатом поставляється за договором № ОК127647 від 22.12.2009 року із поправками № 3, 4,7 та 10, доповненням № 16, рахунком-фактурою № 6174 від 22.11.2012 року, які декларантом позивача до митного органу не подавались.

Слід також зазначити, що в якості договору у графі 44 МД під кодом " 4100" вказано інший договір - № 27-01/10-08 від 01.10.2008 року.

Також, з наданих декларантом документів вбачається, що за сертифікатом про походження товару поставка здійснюється у кількості 3 018 900 кг, в той час як за МД задекларовано 2 953 500 кг.

Крім того, пунктом 3.6 зовнішньоекономічного контракту визначено, що протягом 3-х календарних днів з дати відвантаження продавець направляє покупцеві кур'єрською поштою рахунок-фактуру на фактично відвантажену кількість товару.

Згідно з пунктом 3.4 цього ж контракту датою відвантаження є дата оформлення митних документів в країні вантажовідправника, відмічені штемпелем митниці.

Так, відповідно до залізничних накладних та митної декларації країни відправлення (згідно відбитків штампів комітету митного контролю Мінфіну Республіки Казахстан) датою відвантаження є 22.11.2012 рік. Тобто, рахунок-фактура на дану поставку товару не може датуватися раніше, ніж 22.11.2012 рік.

При цьому, декларантом було надано до митниці рахунок-фактуру №58 від 01.11.2012 року, що викликає сумнів у тому, що він стосується даної (спірної) поставки товару і не належить до пакету товаросупровідних документів на іншу поставку, що відбувалась раніше.

Окрім того, судами попередніх інстанцій правомірно були взяті до уваги надані відповідачем докази того, що вартість попередньої партії ідентичного вантажу складала 115,50 доларів США за тону і була випущена у вільний обіг за МД №805130000/2012/011913 від 24.09.2012 року.

Частиною дев'ятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що розрахунки згідно із цією статтею (для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору) робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Згідно з частиною другою статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, керуючись частинами третьою та четвертою статті 53 Митного кодексу України, 30.11.2012 року інспектором митниці у письмовому вигляді на зворотній сторінці декларації митної вартості №805130000/2013/015491 затребувано такі додаткові документи: договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; виписки з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних або подібних товарів на території України; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; довідкову інформацію щодо вартості у країні експортері товарів, що є ідентичними або подібними оцінюваним товарам; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту),

Про вказані вимоги декларанта будо ознайомлено, що підтверджується його особистим підписом.

Також декларантові роз'яснено право подання будь-яких інших документів, що на його думку можуть мати значення для митного оформлення товару та проведення контролю правильності визначення митної вартості товарів.

На виконання вимоги щодо надання додаткових документів (зазначеній на зворотному аркуші декларації митної вартості № 805130000/2012/012322) декларантом позивача 05.12.2012 року додатково надано такі документи: рахунок-фактура № 5 8 від 01.11.2012 року; п/д № 664, 692, 693, 646, 702, 677; лист ДП "Укрпромзовнішекспертиза".

Також, на цій же зворотній сторінці декларації митної вартості товарів вчинено записи про відсутність можливості надати інші додатково затребувані документи.

Після отримання додаткових документів, інспекторами митниці проведено їх аналіз та встановлено наступне.

Наданий митному органу висновок ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 04.12.2012 року № 5024 носить консультаційний характер та містить положення про можливість зміни ціни товару в залежності від умов оплати. Також у даному висновку не вказано аналіз яких цінових пропозицій підприємств-виробників та постачальників проведено, у зв'язку з чим належним чином не підтверджує зроблений даним підприємством висновок про відповідність заявленої Позивачем ціни товару поточній кон'юнктурі ринку.

Платіжні доручення № 664 від 13.11.2012 року, № 692 від 26.11.2012 року, № 693 від 26.11.2012 року стосуються виконання договору № 1409КРТ від 14.09.2012 року. Даний договір митному органу при декларування даної поставки товару не надавався.

Платіжні доручення № 646 від 08.11.2012 року, № 702 від 27.11.2012 року та № 677 від 20.11.2012 року стосуються виконання договору № 27-01/10-08 від 01.10.2008 року, але пунктом 5.1 цього договору визначено, що оплата за поставлений товар здійснюється протягом 20-ти банківських днів з дати поставки товару на станцію Баси ЮЖД. Згідно з відтиском штампу ЮЖД Баси на товаросупровідних документах датоване 29.11.2012 року, тому ймовірно саме даної поставки товару не стосуються. Тим більше, що в жодному з цих платіжних доручень не здійснено ідентифікації платежу за рахунком-фактурою, що для підтвердження оплати даного товару має першочергове значення, адже в межах одного й того ж зовнішньоекономічного контракту здійснюється певна кількість поставок товару, вартість кожної з яких визначається виключно рахунком-фактурою (інвойсом).

Разом з тим, пунктом 3.6 зовнішньоекономічного контракту визначено, що протягом 3х календарних днів з дати відвантаження продавець направляє покупцеві кур'єрською поштою рахунок-фактуру на фактично відвантажену кількість товару. Згідно ж платіжних доручень, наданих декларантом Позивача, оплата товару відбулась раніше, ніж було отримано позивачем рахунок- фактуру.

Інших документів декларантом Позивача надано не було та запропоновано інспектору митниці перейти до проведення консультації, що і було здійснено сторонами.

Згідно з частиною двадцять першою статті 58 Митного кодексу України, використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини першої та другої статті 59 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому, їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

Таким чином, враховуючи, що декларантом не спростовано факт впливу взаємозв'язку з продавцем товару на ціну товарів, а надані до митного оформлення документи містять розбіжності щодо вартості товару, тобто не є об'єктивними, заявлені відомості не були підтверджені документально та не піддавалися обчисленню, Сумською митницею Міндоходів правомірно було визначено митну вартість товарів на підставі МД № 600080000/2012/009811 від 29.11.2012 року згідно зі статтею 59 Митного кодексу України.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" відхилити.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)