Справа № 814/2760/14
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/2760/14

Категорія: 8.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

за участю секретаря - Іленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2014 року, у справі за поданням Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2014 року задоволено подання податкового органу щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відповідача.

Не погоджуючись з постановленим у справі судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, з якої вбачається, що рішення у справі прийнято в порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою в задоволенні подання відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, так як підприємцем не допущено працівників позивача до проведення фактичної перевірки, а застосування адміністративного арешту майна можливе лише за умови не допуску податкового органу до проведення документальної перевірки.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом податкового органу №320 від 13.08.2014 року призначено проведення фактичної перевірки відповідача за дотриманням ним вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, транспортування та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

На підставі даного наказу та відповідних направлень, 13.08.2014 року податковим органом здійснено вихід до бару відповідача, проте останнім не допущено посадових осіб до перевірки через відсутність підстав для її проведення, про що позивачем складено відповідний акт.

У зв'язку із недопуском працівників податкового органу до проведення перевірки, позивачем прийнято рішення від 10.09.2014 року про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача та направлено відповідне подання до суду про підтвердження його обґрунтованості.

За результатом встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості даного подання, з яким погоджується судова колегія з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 94.2.3 п.94.2 ст. 94 Податкового кодексу України - відмова платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби є підставою для арешту майна платника.

Згідно із п.94.10 цієї ж статті - арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 183-3 КАС України - підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків здійснюється на підставі подання органів державної податкової служби.

Судовою колегією встановлено, що підставою для призначення вищевказаної фактичної перевірки відповідача є повідомлення від Коблівської сільської ради щодо здійснення ФОП ОСОБА_1 діяльності з можливими порушеннями чинного законодавства (а.с.14).

У зв'язку із отриманням даної інформації податковим органом прийнято відповідний наказ та видано направлення (а.с.10-12) на проведення фактичної перевірки бару підприємця, проте відповідачем не допущено контролюючий орган до перевірки, у зв'язку із відсутністю підстав для її проведення, про що складено відповідний акт (а.с.13). При цьому сам наказ на проведення перевірки підприємцем не оскаржено в судовому порядку.

Через безпідставний недопуск податкового органу до виконання своїх обов'язків, ним прийнято рішення від 10.09.2014 року про накладення умовного адміністративного арешту на майно відповідача (а.с.9) та протягом 24-х годин направлено відповідне подання до суду.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що підприємцем безпідставно недопущено працівників податкового органу до проведення фактичної перевірки, а тому позивачем правомірно прийнято рішення про накладення умовного арешту на майно платника податків.

При цьому відсутність податкового боргу у відповідача не є підставою для його звільнення від відповідальності, як це зазначено підприємцем у судовому засіданні, оскільки вищевказаними нормами Податкового кодексу прямо передбачено право контролюючого органу накладати умовний арешт на майно за відмову від допуску посадових осіб органу державної податкової служби, тобто наявність або відсутність податкового боргу жодним чином не впливає на дані правовідносини, оскільки сам арешт є засобом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Необґрунтованими є також посилання апелянта на необхідність скасування оскаржуваного судового рішення через неточне формулювання судом типу арешту, який накладено на майно, оскільки у резолютивній частині оскаржуваної постанови судом прямо зазначено про підтвердження обґрунтованості того типу адміністративного арешту, який накладено вищевказаним рішенням ДПІ від 10.09.2014 року, тобто судом чітко зазначено про підтвердження саме умовного арешту майна відповідача.

Апелянтом також вказано, що адміністративний арешт на майно може бути накладено лише при недопуску до документальної перевірки, що в даному випадку не відбулось, проте колегія суддів не погоджується з такою думкою, з огляду на наступне.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України - органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Згідно з п.81.1 ст. 81 ПК України - посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, встановлених у цій нормі документів.

Абзацом 5 та 6 п.81.1 ст.81 ПК України визначено, що непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

З огляду на вищенаведені норми колегія суддів приходить до висновку, що Податковим Кодексом передбачено дві обставини, за наявності яких може бути застосований арешт майна платника податків: 1) платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення; 2) платник податків відмовляється від допуску посадових осіб контролюючого органу.

При цьому процедуру допуску посадових осіб до проведення перевірки регламентовано статтею 81 вищевказаного кодексу і вона однаково застосовується як для документальних, так і для фактичних перевірок.

Таким чином, аналізуючи норми Податкового кодексу України, судова колегія вважає, що поняття "відмови від проведення перевірки" і поняття "відмови від допуску до проведення перевірки" мають самостійний правовий зміст, а тому повинні розглядатися як нетотожні поняття, тобто арешт активів можливо застосувати як за відмови від допуску до документальної перевірки, так і в разі відмови від допуску до іншого виду перевірки, зокрема фактичної.

Такої ж правової позиції додержується й Вищий адміністративний суд України у своїх численних рішеннях, зокрема від 15.09.2014 року по аналогічній справі №К/800/55020/13.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що є підставою для залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст.183-3, 185, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 30 січня 2015 року.

Головуючий: Судді: О.В. Яковлєв А.В. Бойко Т.М. Танасогло

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Вступна та резолютивна частини)

27 січня 2015 року м.Одеса Справа №814/2760/14

Категорія: 8.2.2 Головуючий І інстанції: Марич Є.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

за участю секретаря - Іленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2014 року, у справі за поданням Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Судді: О.В. Яковлєв А.В. Бойко Т.М. Танасогло