Справа № 759/13416/14-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 24 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва щодо відмови йому у призначенні пенсії на пільгових умовах протиправними, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, як працівникові, зайнятому повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці з 10 січня 2013 року, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., посилаючись на те, що він з 1.06.1983р. по 30.11.1994р. працював на посадах: старшого майстра ковальського цеху № 12, заступника начальника ковальсько-пресового цеху № 12, заступником начальника цеха по підготовці виробництва у Київському верстатобудівному виробничому об'єднанні, що у подальшому було перейменовано в ПАТ «Веркон». Також з 1.12.1994р. по 11.08.2003р. він працював заступником начальника ковальсько-пресового цеху № 12 та заступником директора по виробництву.

Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 24 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах як працівникові, зайнятому повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, починаючи з 10 січня 2014р.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представник управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в січні 2014р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, однак відповідач відмовив йому у призначенні пенсії у зв'язку з ненаданням наказів про результати атестації робочих місць.

Обґрунтовуючи свою відмову, відповідач посилається на рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 82 від 29.05.2014р., де зазначено, що похивачем не підтверджено періоди його роботи з 1.06.1983р. по 19.01.1987р. на посаді старшого майстра, з 22.08.1992р. по 02.11.1992р. на посаді заступника начальника цеха по підготовці виробництва, з 03.11.1992р. по 30.11.1994р. на посаді заступника начальника цеха по виробництву, з 01.12.1994р. по 31.10.1995р. на посаді заступника начальника цеха, оскільки не надані документи, які б підтверджували, що робота ОСОБА_2 на посаді старшого майстра була пов'язана з виконанням гарячих робіт та копії наказів про результаті атестації робочих місць за умовами праці по ПАТ «Веркон».

Позивач Вважає відмову відповідача у призначенні пенсії протиправною, оскільки відомості про роботу на посадах, передбачених Списком № 2 підтверджуються записами у трудовій книжці, а обов'язок проведення атестації робочих місць покладений на керівників підприємств, а тому не проведення атестації не може позбавити його конституційного права на соціальний захист, в зв'язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, так як записи в трудовій книжці позивача про роботу на посадах дають право на пенсію на пільгових умовах згідно Списку № 1 і № 2 та термін такої роботи - 3 1.06.1983р. по 30.11.1994р. (11р. 7міс. 24 дні) є достатніми для призначення йому пенсії на пільгових умовах, а саме: зі зменшенням віку на 1 рік за кожні 2р. 6 міс. роботи із шкідливими і важкими умовами праці, тобто з 10 січня 2014р.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи чоловіки, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 1.06.1983р. по 19.01.1987р. працював старшим майстром ковальського цеху 12, з 20.01.1987р. - заступником начальника ковальсько-пресового цеху 12 по виробництву, з 01.03.1988р. - заступником начальника цеха по підготовці до виробництва, з 03.11.1992р. - заступником начальника цеха по виробництву, з 01.12.1994р. по 31.10.1995р. - заступником начальника ковальсько-пресового цеха № 12 на Київському верстатобудівному виробничому об'єднанні, яке у подальшому було перейменоване в Київський державний завод верстатів-автоматів, ПАТ «Веркон», що підтверджується трудовою книжкою.

Так, згідно трудової книжки, а також довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії позивач працював повний робочий день на Київському верстатобудівному виробничому об'єднанні, що у подальшому було перейменовано в ПАТ «Веркон» в період: з 01.06.1983 р. по 19.01.1987р. (3р. 7міс. 18днів) на посаді старшого майстра ковальського цеху № 12, з 20.01.1987р. по 28.02.1988р. (1р. 1міс. 8днів) на посаді заступника начальника ковальсько-пресового цеху № 12 по виробництву, з 01.03.1988р. по 02.11.1992р. (4р. 8 міс. 1 день) на посаді заступника начальника ковальсько-пресового цеху № 12 з підготовки виробництва, з 3.11.1992р. по 30.11.1994р. (2роки 27днів) на посаді заступника начальника цеху по виробництву, з 1.12.1994р. по 31.10.1995р. на посаді заступника начальника ковальсько-пресового цеху, з 1.11.1995р. по 11.08.2003р. на посаді заступника директора по виробництву /ас 8-10, 37-40/.

Списком № 1, розділ ХІ «Металообробка», п. 2 «Ковальсько-пресове виробництво», п. «б», затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. № 1173 передбачені старші майстри.

Списком № 2, розділ ХV «Металообробка», п. 2 «Ковальсько-пресове виробництво», п. «б», затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. № 1173 передбачені начальники ковальсько-пресових цехів та їх заступники.

Списками № 2, розділ ХІV «Металообробка», п. 2 «Ковальсько-пресове виробництво», поз. 2150200б-24125, затвердженими постановами Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991р. № 10 та Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. № 162, передбачені начальники цехів та їх заступники по виробництву і підготовці виробництва.

Таким чином, колегія суддів в повній мірі погоджується з всинвком суду першої інстанції, що записи в трудовій книжці позивача про роботу на посадах, дають право на пенсію на пільгових умовах згідно Списку № 1 і № 2 та термін такої роботи - 3 1.06.1983р. по 30.11.1994р. (11р. 7міс. 24 дні) є достатніми для призначення йому пенсії на пільгових умовах, а саме: зі зменшенням віку на 1 рік за кожні 2р. 6 міс. роботи із шкідливими і важкими умовами праці, тобто з 10 січня 2014р.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи представника відповідача на те, що для підтвердження роботи із шкідливими і важкими умовами праці (по Списку № 2) після 21.08.1992р. позивач повинен надати накази про результати атестації робочих місць за умовами праці, оскільки згідно п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації, а тому не проведення атестації не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась Верховними судом України, зокрема в постанові від 06 листопада 2013 року у справі №21-367а13.

Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Разом з тим, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію після досягнення 55 років, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки записи в трудовій книжці підтверджують термін роботи із шкідливими і важкими умовами праці за списками N 1, 2 саме з 1.06.1983р. по 11.03.1994р. - 11років 7 міс. 24дні. Професій, на яких працював позивач з 1.12.1994р. та з 1.11.1995р., а саме: заступника начальника ковальсько-пресового цеху та заступника директора по виробництву Список № 2, розділ ХІV «Металообробка», п. 2 «Ковальсько-пресове виробництво», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. № 162 не містить.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача на ту обставину, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду та зазначає, що позивач в досудовому порядку неодноразово звертався до відповідача з заявами про підтвердження стажу роботи та призначення йому пенсії. Так з матеріалів справи вбачається, що в даному випадку позивач оскаржує останню відмову відповідача від 02.07.2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 165, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м.Києва від 24 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 29 січня 2015 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.