Справа № 2а-54/09
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Справа № 876/3551/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Дяковича В.П.,

суддів - Онишкевича Т.В., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області на постанову Тячівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2009 року у справі № 2а-54/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05.02.2009 року звернулася до суду з адміністративним позовом, яким просила поновити їй строк звернення до суду та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області нарахувати недоплачену державну соціальну допомогу за 2007-2008 роки в сумі 2 243 грн. 40 коп..

Постановою Тячівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2009 року позов задоволено частково: зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області провести перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист війни», з врахуванням раніше виплачених сум починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивує тим, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснювалось в розмірах передбачених Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік та в межах передбачених на це видатків. Крім того, законодавством не визначено, з якого саме розміру мінімальної пенсії за віком слід визначати розмір підвищення до пенсії дітям війни. Також вказує, що позивач пропустив строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що позивачу як дитині війни відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» пенсія повинна підвищуватись на 30% мінімальної пенсії за віком.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 цього Закону, а Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення підпункту 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року до кінця бюджетного року відповідач був зобов'язаний нараховувати та виплачувати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Тому суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позову позивача щодо виплати підвищення до пенсії за періоди з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року, оскільки слід керуватися чинними на той час положеннями Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Розмір мінімальної пенсії за віком, на 30% якої підвищується пенсія дітям війни, визначається відповідно до положень Закону України «Про державний бюджет України» та статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відсутність бюджетного фінансування, на яку вказує відповідач, не може бути підставою невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього обов'язків. В свою чергу реалізація особою права на отримання соціальних виплат не може бути поставлена у залежність від наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Також суд приходить до висновку про визнання неправомірною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області щодо невиплати позивачу підвищеної пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки таке рішення суду сприяє повному захисту прав позивача.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Крім того, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати положення ст. 99 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції), якими передбачено річний строк звернення до адміністративного суду, чого суд не врахував, хоч відповідач наполягав на застосуванні такого строку під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Оскільки позивач звернулася до суду 05.02.2009 року, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах річного строку звернення до суду - за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року - в межах заявлених позовних вимог.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає частковому скасуванню в зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 211, 212, 254 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області задоволити частково.

Постанову Тячівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2009 року у справі № 2а-54/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розміні 30% мінімальної пенсії за віком за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Т.В. Онишкевич

І.О. Яворський