Справа № 826/11798/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Пакіж О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-ПМ» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-ПМ» про визнання протиправною бездіяльності та дій, зобов'язання надати повну відповідь, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-ПМ» (далі - Відповідач), в якому просила визнати протиправними бездіяльність та дії щодо ухилення від надання публічної інформації в повному обсязі та зобов'язати надати повну відповідь.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представника відповідача, що прибув у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.07.2014 року позивач звернулась до відповідача із запитом про доступ до публічної інформації від 17.07.2014 року, в якому просила на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» надати належним чином завірені копії наступних документів, зокрема: договори (угоди) на підставі яких ТОВ «ЖЕК-ПМ» залучено третіх осіб на здійснення послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій житлового будинку по АДРЕСА_1 (з ДП «Київліфт» або іншою організацією, що обслуговує ліфти в будинку; з організацією, яка займається вивозом сміття на території; з організацією, що займається дезінфекцією та дератизацією прибудинкової території будинку тощо); дані про заробітну плату, яка зараховувалась працівникам ТОВ «ЖЕК-ПМ», копії наказів про прийняття на роботу працівників; а також план із зазначенням меж прибудинкової території по АДРЕСА_1.

Листом від 22.07.2014 року (вих. № 333) відповідач повідомив позивача, що відмовляє у наданні позивачу договорів (угод) на підставі яких ТОВ «ЖЕК-ПМ» залучено третіх осіб на здійснення послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, оскільки така інформація є комерційною таємницею підприємства. В частині запиту на отримання даних про заробітну плату, яка зараховувалась працівникам ТОВ «ЖЕК-ПМ», копії наказів про прийняття на роботу таких працівників, відповідач, посилаючись на Закон України «Про захист персональних даних» та ст. 32 Конституції України не надав, оскільки вони містять персональні дані працівників. Стосовно надання плану меж прибудинкової території по АДРЕСА_1, відповідач повідомив позивача про місце і час можливого ознайомлення з таким планом.

Не погоджуючись з діями відповідача, ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність ТОВ «ЖЕК-ПМ» щодо ненадання публічної інформації на запит ОСОБА_2 від 17.07.2014 року є протиправною.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Законом України «Про доступ до публічної інформації» (далі по тексту - Закон) визначено порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Статтею 1 Закону встановлено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до змісту ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

У ст. 7 Закону та ст. 21 Закону України «Про інформацію» дано визначення конфіденційній інформації, якою є інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Виключенням є лише інформація, зазначена в частинах 2 і 3 статті 13 Закону, яка не може бути віднесена до конфіденційної інформації.

Розпорядники інформації, визначені ч. 1 статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно із ст. 36 Господарського кодексу України відомості, пов'язані з виробництвом, технологією, управлінням, фінансовою та іншою діяльністю суб'єкта господарювання, що не є державною таємницею, розголошення яких може завдати шкоди інтересам суб'єкта господарювання, можуть бути визнані його комерційною таємницею. Склад і обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, спосіб їх захисту визначаються суб'єктом господарювання відповідно до закону.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, наказом ТОВ «ЖЕК-ПМ» від 16.04.2010 року № 10 затверджено перелік відомостей, що становлять комерційну таємницю, зокрема, до неї відносяться: умови за контрактами, угодами - як укладеними так і тими, що плануються, особливі та істотні умови контрактів чи договорів; умови укладень контрактів (договорів) підприємства та працівниками; відомості про оплату праці, преміальні, доплати і компенсації.

Таким чином, запитувана ОСОБА_2 інформація в частині зазначених договорів, не відноситься до публічної інформації, а є - комерційною таємницею, та відноситься до конфіденційної інформації, що не може бути надана на публічний запит.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.06.2014р. у справі № К/800/53742/13.

Між тим, постановою Кабінету Міністрів України «Про перелік відомостей, що не становлять комерційної таємниці» від 9 серпня 1993р. № 611, встановлено, що комерційну таємницю не становлять, відомості про чисельність і склад працюючих, їхню заробітну плату в цілому та за професіями й посадами, а також наявність вільних робочих місць.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 20.01.2012 у справі N 1-9/2012 інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім'ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позивач не запитувала персональні дані працівників ТОВ «ЖЕК-ПМ», а просила надати дані про заробітну плату, яка зараховувалась працівникам відповідача та копії наказів про прийняття на роботу таких працівників, які відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік відомостей, що не становлять комерційної таємниці» від 9 серпня 1993р. № 611 не є комерційною таємницею.

Водночас, частиною 7 ст. 6 Закону встановлено, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дії відповідача є протиправними щодо ухилення від надання публічної інформації в повному обсязі, а саме: даних про заробітну плату, яка зараховувалась працівникам ТОВ «ЖЕК-ПМ» та копій наказів про прийняття на роботу таких працівників.

При цьому, відповідач при відповіді на запит повинен виходити з правових положень частини 7 ст. 6 Закону, тобто надавати на запит у відповідному випадку саме інформацію, а не документ.

Тобто, якщо певний документ, зокрема, дані про заробітну плату, яка зараховувалась працівникам ТОВ «ЖЕК-ПМ», копії наказів про прийняття на роботу таких працівників містять інформацію з обмеженим доступом, а також персональні дані осіб, якщо не надано їх згоду на поширення такої інформації або інформація не запитана в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, розпорядник інформації зобов'язаний надати достовірну, точну та повну інформацію в тій частині (частину інформації відповідного документу), яка є відкритою.

Крім того, частиною 2 ст. 22 Закону передбачено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Тобто, відповідь на запит позивача в частині надання плану меж прибудинкової території по АДРЕСА_1 у спосіб повідомлення відповідачем місця і часу можливого ознайомлення позивача з таким планом, є неправомірною відмовою в наданні інформації.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, відносно відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо надання інформації в частині договорів на обслуговування, укладених між ТОВ «ЖЕК-ПМ» і мешканцями будинку, оскільки ОСОБА_2 у своєму запиті від 17.07.2014 року не запитувала таку інформацію.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-ПМ» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.