Справа № 2а-11048/11/1370
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

28 січня 2015 року м. Київ К/800/30620/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Голяшкіна О.В.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ГУ МВС) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2013 року, -

встановив:

У жовті 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати неправомірними дії Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та учасників бойових дій ГУ МВС щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій та зобов'язати Комісію визнати його учасником бойових дій, та видати посвідчення встановленого зразка.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Комісії при ГУ МВС з питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та учасників бойових дій, які полягають у відмові у наданні ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій. Зобов'язано Комісію при ГУ МВС з питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та учасників бойових дій визнати ОСОБА_4 учасником бойових дій та видати йому посвідчення встановленого зразка у десятиденний строк з дня набрання постановою законної сили.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить вказане рішення скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 проходив військову службу у Львівському пожежно-технічному училищі.

Згідно наказу Львівського пожежно-технічного училища № 37 від 06.04.1989 створено окремий батальйон для виконання завдань МВС СРСР в Закавказькому регіону, до п'ятої роти якого входив ОСОБА_4

Листом ГУ МВС № 1/3-Г-21 від 14.07.2011 позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій за його повторною заявою від 25.06.2011 та повідомлено про надання відповідних роз'яснень у попередніх відповідях.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи у наданні ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій, відповідач діяв всупереч вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суду виходив з наступного.

Пунктом 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено поняття учасника бойових дій, в тому числі учасника бойових дій на території інших країн, згідно якого учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 08.02.1994 № 63 затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій на їх території.

З пункту 6 примітки до Переліку щодо можливості визнання осіб учасниками бойових дій, якщо такі мали місце в інших країнах після 1979 року та не названі у цьому Переліку, вбачається, що її положення поширюються лише на військових фахівців, яких Генеральний штаб Збройних Сил колишнього СРСР направляв у країни, на території яких велися бойові дії, і пільги яким надавалися на підставі довідок 10-го Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях.

Враховуючи, що території та періоди бойових дій, на які посилався позивач, до вказаного Переліку не включені, довідки 10-го Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про особисту його участь у бойових діях позивач не надав, тобто таких юридичних фактів, з якими чинним законодавством пов'язується право особи на визнання її учасником бойових дій, суд апеляційної інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права і доводи касаційної скарги його не спростовують.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України № 21-349а14 від 07.10.2014.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: