Справа № 2а-9526/12/2670
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/800/225/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії за касаційними скаргами Міністерства оборони України та ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2012 року
в с т а н о в и л а :
У липні 2012 року ОСОБА_1 в Окружному адміністративному суді

м. Києва пред`явив позов до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Просив визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо невиконання своїх зобов`язань по забезпеченню його житлом, зобов`язати його негайно надати житлове приміщення для проживання позивача та членів його сім`ї згідно з нормами, які встановлені законодавством України, або виплатити належну грошову компенсацію.
Також просив зобов`язати Міністерство оборони України виконати постанову негайно.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 серпня 2012 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2012 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо незабезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї жилою площею у строки, визначені законодавством.
В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішеннями судів ОСОБА_1 подав касаційну скаргу. Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх рішення скасувати та ухвалити нову постанову про повне задоволення його позовних вимог.
У поданій касаційній скарзі Міністерство оборони України просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати у частині задоволення позову, як такі, що постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах СРСР та України з 1982 року по 2007 рік, звільнений з військової служби в запас у червні 2007 року на підставі пункту 63 підпункту в за станом здоров`я із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла.
На день звільнення він мав вислугу років у Збройних Силах України: календарну 26 років 07 місяців, у пільговому обчисленні 29 років.
Згідно з довідкою від 03 квітня 2012 року № 5483 позивач перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Києва з 30 липня 1992 року, користується правом на першочергове забезпечення житлом з 12 грудня 2005 року, номер в загальній черзі гарнізону - 387, номер в черзі осіб, які мають право на забезпечення житлом у першу чергу - 976.
З метою отримання належного йому житла ОСОБА_1 звертався до Міністра оборони України. Листом від 05 березня 2012 року за № 303/4/15/366 Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України з посиланням на порядок забезпечення військовослужбовців житлом згідно з чергою повідомило позивача, що житлове питання його сім`ї буде вирішено згідно з чергою квартирного обліку у міру надходження житла до гарнізону.
Задовольняючи позов в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незабезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї жилим приміщенням у визначені законодавством строки суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем допущено бездіяльність щодо вжиття необхідних заходів для належної реалізації права позивача на отримання житла з врахуванням норм чинного законодавства.
Така правова позиція судів є правильною, оскільки вона ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
Так, пунктом 1 статті 12 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією для отримання жилого приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 статті 12 зазначеного Закону

№ 2011-XII (у редакції Закону України від 11 червня 2009 року № 1510-VI) військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Згідно з підпунктом 3.10 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577, військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового надання житла.
Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем не доведено та не надано будь-яких доказів того, що Міністерством оборони України вживалися заходи щодо належної реалізації права ОСОБА_1 на отримання житла.
Також відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суди дійшли висновку, що законодавством не передбачено критеріїв для визначення порядку черговості забезпечення житлом, крім дати отримання відповідної пільги та постановки на чергу, а військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Колегія суддів вважає, що така правова позиція судів є правильною з огляду на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на квартирному обліку в загальній черзі гарнізону за номером 387 та в списках для першочергового отримання житла за номером 976.
Разом з тим, відповідно до пункту 4.1 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до Списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень або Списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень). У квартирно-експлуатаційному органі на підставі Книг обліку складаються узагальнені списки осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень у межах гарнізону за датою зарахування на облік, а також за датою отримання пільг.
Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
При цьому, судами вірно зазначено, що передумовою для виникнення обов`язку щодо реалізації права військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей на забезпечення житловим приміщенням є наявність житлової площі та наближення черги за списком осіб на отримання такого житла, оскільки в іншому випадку буде порушуватись конституційне право на забезпечення жилими приміщеннями інших громадян, що перебувають на обліку і також потребують поліпшення житлових умов.
Зазначені обставини та норми матеріального права вірно враховано судами під час вирішення даного спору.
Рішення судів є законними і обґрунтованими.
Доводи касаційних скарг не містять у собі посилань на наявність порушень чинного законодавства, які є підставами для висновку про те, що судами неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права і що призвело або могло призвести до ухвалення незаконних та необґрунтованих судових рішень.
Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Касаційні скарги Міністерства оборони України та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2012 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії без зміни.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.
Мороз Л.Л.
Швед Е.Ю.