Справа № 819/2896/14-а
Суддя: Баранюк А.З.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2896/14-a

23 січня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

при секретарі судового засідання Хоменко Л.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Калиняка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільської обласної державної адміністрації про скасування розпоряджень та поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (надалі - позивач) із адміністративним позовом до Тернопільської обласної державної адміністрації (надалі - відповідач, облдержадміністрація) в якому, із врахуванням збільшених позовних вимог, просив суд скасувати розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 10 грудня 2014 року № 602-од "Про тимчасовий розподіл обов'язків між головою, першим заступником, заступниками голови та керівником апарату обласної державної адміністрації", скасувати розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 21 листопада 2014 року № 473-к "Про виконання обов'язків голови обласної державної адміністрації", скасувати розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 12 грудня 2014 року "Про звільнення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6." в частині звільнення ОСОБА_3 з посади головного спеціаліста патронатної служби апарату Тернопільської обласної державної адміністрації, поновити позивача на посаді головного спеціаліста патронатної служби апарату Тернопільської обласної державної адміністрації, стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 21 листопада 2014 року № 473-к "Про виконання обов'язків голови обласної державної адміністрації" перший заступник голови облдержадміністрації ОСОБА_7 призначив себе виконуючим обов'язки голови обласної державної адміністрації, чим порушив вимоги Закону України "Про місцеві державні адміністрації". В подальшому, ОСОБА_7 видав розпорядження від 10 грудня 2014 року № 602-од "Про тимчасовий розподіл обов'язків між головою, першим заступником, заступниками голови та керівником апарату обласної державної адміністрації". Зазначене розпорядження, на думку позивача, суперечить Закону України "Про місцеві державні адміністрації" та регламенту облдержадміністрації, оскільки перший заступник голови адміністрації не є її головою, а тому не наділений правом проводити такий розподіл. З цього приводу є неправомірним розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 11 грудня 2014 року "Про звільнення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6.", так як позивача міг звільнити тільки голова облдержадміністрації, а зміна керівництва облдержадміністрації не відбулася. Крім того, звільнення позивача відбулося під час його тимчасової непрацездатності, що суперечить трудовому законодавству.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, та пояснив, що оскаржувані розпорядження видавалися ОСОБА_7 відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки у разі відсутності голови облдержадміністрації його функції та повноваження здійснює перший заступник голови. Звільнення позивача відбулося з тих підстав, що колишній голова обласної державної адміністрації припинив свої повноваження. Щодо звільнення позивача у час його тимчасової непрацездатності представник відповідача пояснив, що при звільненні працівників патронатної служби не діють гарантії передбачені трудовим законодавством в частині звільнення працівника з роботи з ініціативи власника чи уповноваженого ним органу під час тимчасової непрацездатності працівника.

Враховуючи наведене представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши в судовому пояснення представників сторін, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства суд вважає, що позов не підлягає до задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" (надалі - Закон № 586-XIV) перший заступник та заступники голови обласної, районної державної адміністрації призначаються на посаду головою відповідно обласної, районної державної адміністрації за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 15 квітня 2014 року, відповідно до погодження Кабінету Міністрів України від 03.04.2014 № 3826/0/2-14 та Адміністрації Президента України від 09.04.2014 № 02-01/823, ОСОБА_7 призначено першим заступником голови облдержадміністрації.

Указом Президента України від 18 листопада 2014 року № 889/2014 ОСОБА_8 звільнено з посади голови Тернопільської обласної державної адміністрації.

Розпорядженням голови облдержадміністрації від 20 листопада 2014 року № 472-к "Про припинення роботи ОСОБА_8 на посаді голови обласної державної адміністрації" голова облдержадміністрації ОСОБА_8 припинив свою роботу на цій посаді, відповідно до ст. 9 Закону № 586-XIV.

Згідно із ч. 3 ст. 39 Закону № 586-XIV у разі відсутності голови місцевої державної адміністрації його функції і повноваження виконує перший заступник голови, а у разі відсутності останнього - один із заступників голови місцевої державної адміністрації.

Частиною 1 ст. 6 Закону № 586-XIV передбачено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.

На підставі цих норм Закону № 586-XIV перший заступник голови обласної державної адміністрації ОСОБА_7 видав розпорядженням голови облдержадміністрації від 21 листопада 2014 року № 473-к "Про виконання обов'язків голови обласної державної адміністрації" згідно якого він приступив до виконання обов'язків голови облдержадміністрації.

Суд не погоджується із твердженнями представника позивача про те, що у разі звільнення голови обласної державної адміністрації Президент України обов'язково повинен призначити тимчасово виконуючого обов'язки голови адміністрації, як це мало місце відповідно до Указу Президента України від 14 серпня 2014 року № 649/2014, оскільки видання Президентом України указу про тимчасове виконання обов'язків голови обласної державної адміністрації є його правом, а не обов'язком, зокрема у випадку, коли на думку Президента України перший заступник чи інші заступники голови адміністрації не можуть виконувати обов'язки голови облдержадміністрації.

А тому суд вважає, що питання виконання функції і повноважень голови облдержадміністрації, у разі відсутності Указу Президента України про тимчасове виконання обов'язків голови облдержадміністрації, повинно вирішуватись автоматично, без додаткової участі Президента України та Кабінету Міністрів України, відповідно до процедури передбаченої у Законі № 586-XIV.

Враховуючи те, що в силу вимог Закону № 586-XIV, перший заступник голови місцевої адміністрації, у разі відсутності голови місцевої державної адміністрації, виконує його функції і повноваження, суд не вбачає протиправних дій першого заступника адміністрації ОСОБА_7 при прийнятті розпорядження про виконання ним обов'язків голови обласної державної адміністрації, та не погоджується із твердженням представника позивача про те, що перший заступник голови облдержадміністрації ОСОБА_7 сам призначив себе головою адміністрації, а, отже, відсутні підстави для скасування розпорядження голови облдержадміністрації від 21 листопада 2014 року № 473-к.

Розпорядженням голови облдержадміністрації від 10 грудня 2014 року № 602-од затверджено тимчасовий розподіл обов'язків між головою, першим заступником, заступниками голови та керівником апарату обласної державної адміністрації.

Статтею 40 Закону № 586-XIV передбачено, що перші заступники та заступники голови, інші посадові особи місцевих державних адміністрацій здійснюють функції і повноваження відповідно до розподілу обов'язків, визначених головами місцевих державних адміністрацій, і несуть відповідальність за стан справ у дорученій сфері перед головою місцевої державної адміністрації, органами виконавчої влади вищого рівня.

Відповідно до п. 4 Типового регламенту місцевої державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 1999 року № 2263 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1270) розподіл обов'язків між посадовими особами місцевої держадміністрації проводить голова місцевої держадміністрації не пізніше одного місяця з дня призначення його на посаду з визначенням:

- повноважень і функцій посадової особи;

- управлінь, відділів та інших структурних підрозділів місцевої держадміністрації (далі - структурні підрозділи місцевої держадміністрації), діяльність яких контролюватиметься відповідною посадовою особою;

- підприємств, установ та організацій, щодо яких посадова особа забезпечує реалізацію відповідно до законодавства державної політики;

- порядку заміщення голови місцевої держадміністрації, його першого заступника та заступників у разі їх відсутності.

Голова обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації визначає також обов'язки посадових осіб щодо спрямування та контролю діяльності відповідних райдержадміністрацій.

Аналогічна норма передбачена п. 4 регламенту Тернопільської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації від 17 листопада 2014 року № 545-од.

Таким чином, розподіл обов'язків між посадовими особами є необхідною умовою роботи місцевої державної адміністрації та здійснює такий розподіл голова місцевої державної адміністрації.

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що перший заступник голови обласної державної адміністрації протиправно здійснив тимчасовий розподіл обов'язків оскільки він не є головою облдержадміністрації, а такий розподіл обов'язків вже був здійснений попереднім головою адміністрації відповідно до розпорядження від 14 квітня 2014 року № 121-од.

Суд бере до уваги пояснення представника відповідача про те, що в обласній державній адміністрації, після звільнення голови облдержадміністрації, відбулися зміни в керівництві, що у свою чергу спричинило необхідність тимчасового розподілу обов'язків.

Оскільки в силу вимог Закону № 586-XIV, перший заступник голови місцевої адміністрації, у разі відсутності голови місцевої державної адміністрації, виконує його функції і повноваження, суд вважає, що розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 10 грудня 2014 року № 602-од "Про тимчасовий розподіл обов'язків між головою, першим заступником, заступниками голови та керівником апарату обласної державної адміністрації" видано відповідачем в межах повноважень визначених законом.

Таким чином, суд вважає, що при виданні цього розпорядження ОСОБА_7 виконував функції і повноваження голови обласної державної адміністрації, а не повноваження першого заступника голови облдержадміністрації.

Суд додатково звертає увагу на те, що відповідно до статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із наведених положень убачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

В судовому засіданні позивачем не доведено як саме розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 10 грудня 2014 року № 602-од "Про тимчасовий розподіл обов'язків між головою, першим заступником, заступниками голови та керівником апарату обласної державної адміністрації" та розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 21 листопада 2014 року № 473-к "Про виконання обов'язків голови обласної державної адміністрації" вплинули на здійснення позивачем посадових обов'язків та порушили його права та законні інтереси.

Щодо звільнення позивача з державної служби суд вважає за потрібне зазначити наступне.

ОСОБА_3 перебував на посаді головного спеціаліста патронатної служби апарату Тернопільської обласної державної адміністрації.

Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 12 грудня 2014 року "Про звільнення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6." позивача звільнено з посади у зв'язку із зміною керівника.

Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що таке звільнення є безпідставним, оскільки зміни керівника не відбулося, так як не був призначений новий голова облдержадміністрації.

Частиною 5 ст. 15 Закону України "Про державну службу" передбачено, що Президент України, Голова Верховної Ради України, члени Уряду України, глави місцевих державних адміністрацій мають право самостійно добирати та приймати осіб на посади своїх помічників, керівників прес-служб, радників і секретарів згідно з штатним розписом і категорією, що відповідає посаді (патронатна служба). Порядок перебування на державній службі таких осіб установлюється відповідними органами.

Відповідно до п. 1 Порядку перебування на державній службі працівників патронатної служби членів Кабінету Міністрів України та голів місцевих державних адміністрацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 травня 1999 року № 851 (надалі - Порядок № 851) з метою організаційного забезпечення своєї діяльності та відповідно до статті 15 Закону України "Про державну службу" члени Кабінету Міністрів України, голови місцевих державних адміністрацій мають право самостійно добирати осіб на посади патронатної служби. Призначення на посади патронатної служби згідно із штатним розписом і категорією, що відповідає посаді, здійснюється Міністром Кабінету Міністрів України, міністром, головою місцевої державної адміністрації.

Згідно із п. 3 Порядку № 851 працівники патронатної служби підпорядковуються безпосередньо члену Кабінету Міністрів України, голові місцевої державної адміністрації, при яких утворена патронатна служба.

Відповідно до п. 12 Положення про патронатну службу Тернопільської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядження голови облдержадміністрації від 23.09.2013 № 445-од служба підзвітна голові обласної державної адміністрації.

Згідно із п. 13 цього Положення призначення на посади та звільнення з посад працівників патронатної служби здійснюється головою обласної державної адміністрації у встановленому законом порядку.

Частиною 3 ст. 30 Закону України "Про державну службу" передбачено, що зміна керівників або складу державних органів не може бути підставою для припинення державним службовцем державної служби на займаній посаді з ініціативи новопризначених керівників, крім державних службовців патронатної служби.

Пунктом 8 Порядку № 851 передбачено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державні службовці патронатної служби можуть бути звільнені у разі зміни керівника або складу державного органу (частина друга статті 30 Закону України "Про державну службу"). У цьому випадку в трудовій книжці робиться запис з посиланням на пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Про наступне звільнення працівник не попереджається.

Відповідно до пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Отже, позивач виконував завдання та функції визначені Порядком № 851. Особливістю вказаної посади є те, що зміна керівництва чи складу органів може бути підставою для звільнення працівника патронатної служби із займаної посади. В даному випадку про наступне звільнення працівник не попереджається.

Суд вважає, що припинення повноважень головою Тернопільської обласної державної адміністрації ОСОБА_8 може бути підставою для звільнення працівників патронатної служби.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 39 Закону № 586-XIV повноваження голови обласної державної адміністрації здійснює перший заступник голови ОСОБА_7, суд приходить до висновку про правомірність дій останнього щодо звільнення позивача з посади головного спеціаліста патронатної служби апарату Тернопільської обласної державної адміністрації.

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що звільнення відбулося під час тимчасової непрацездатності позивача, що підтверджується листком непрацездатності серії АГЛ № 623740, а тому таке звільнення суперечить ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Разом з цим, судом встановлено, що позивача звільнено з підстав передбачених ст. 30 Закону України "Про державну службу", а не з підстав передбачених ст. 40 КЗпП України. Зазначена норма Закону передбачає випадки звільнення державних службовців крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України і не містить положень щодо неможливості звільнення державного службовця під час його тимчасової непрацездатності.

А тому, суд вважає, що за даних підстав припинення державної служби гарантії передбачені ч. 3 ст. 40 КЗпП України не застосовуються.

Крім того, як на підставу неправомірності прийняття оскаржуваних розпоряджень позивач посилається на те, що перший заступник ОСОБА_7 не внесений як керівник Тернопільської обласної державної адміністрації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Неправомірність дій відповідача, на думку позивача, полягає у тому, що згідно із ч. 2 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", якщо зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов'язані із зміною керівника або осіб, що обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, крім документів, передбачених частиною першою цієї статті, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), додатково подає примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміну зазначених осіб та/або примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) розпорядчого документа про їх призначення.

Проте, у Виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АГ № 792815 керівником Тернопільської обласної державної адміністрації зазначено ОСОБА_8, який, як вже зазначалося, звільнений з посади відповідно до Указу Президента України від 18 листопада 2014 року № 889/2014.

Суд не погоджується з такими доводами позивача з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Статтею 18 Закону встановлено правовий статус відомостей Єдиного державного реєстру. Частинами 1 та 2 цієї статті передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Разом з тим, згідно із ч. 3 цієї статті, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Враховуючи те, що позивач знав про припинення повноважень голови Тернопільської обласної державної адміністрації ОСОБА_8 (свого керівника) та про виконання обов'язків голови першим заступником голови Тернопільської обласної державної адміністрації ОСОБА_7 суд вважає, що посилання позивача на невнесення відомостей щодо керівника облдержадміністрації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є безпідставними.

Згідно із частино 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина 2 статті 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв'язку з чим позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Тернопільської обласної державної адміністрації про скасування розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 10 грудня 2014 року № 602-од "Про тимчасовий розподіл обов'язків між головою, першим заступником, заступниками голови та керівником апарату обласної державної адміністрації", про скасування розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 21 листопада 2014 року № 473-к "Про виконання обов'язків голови обласної державної адміністрації", скасування розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 12 грудня 2014 року "Про звільнення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6." в частині звільнення ОСОБА_3 з посади головного спеціаліста патронатної служби апарату Тернопільської обласної державної адміністрації, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови підписано 27 січня 2015 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.