Справа № 548/487/14-а (2а/548/17/14)
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/800/47306/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 07 липня 2014 року ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року у справі № 548/487/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хорольському район Полтавської області, Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області № 1 від 07.02.2014 року про відмову в задоволенні заяви позивача в підтвердженні роботи, передбаченої п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 14.07.1987 року по 18.05.2001 року та зобов'язати відповідачів вчинити дії по зарахуванню до роботи, передбаченої п. «д» ст. 13 вказаного Закону періоду роботи - з 14.07.1987 року по 18.05.2001 року позивача на посаді оператора машинного доїння (доярки) на МТФ № 1 в колгоспі ім. Жданова, колгоспі «Дружба», КСП «Дружба», СВК «Дружба» Хорольського району Полтавської області.

Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 07 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи на предмет повноти та всебічності дослідження їх судами та обґрунтованість застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, вивчивши доводи касаційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що позивачка 19 грудня 2013 року досягла 50-річного віку, має трудовий стаж більше ніж 26 років 5 місяців загального трудового стажу та більше 20 років стажу доярки та оператора машинного доїння.

Відповідно до пункту «д» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивачка отримала право на пенсію на пільгових умовах і 25.12.2013 року вона звернулася із заявою про призначення пенсії до Управління ПФУ в Хорольському районі Полтавської області, про те отримала відмову, у зв'язку з тим, що в трудовій книжці її посада у зазначений період часу зазначена як «майстер машинного доїння», не «доярка», чи «оператор машинного доїння», як передбачено вищевказаним Законом (а.с. 33-34).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції про те, що в трудовій книзі позивачки невірно зазначено назву професії, тобто фактично зазначено неіснуючу професію, не є підставою для відмови в зарахуванні їй періоду роботи, під час якої вона виконувала повноваження «оператора машинного доїння» (доярки) для призначення пільгової пенсії на підставі п. «д» ст. 13 вищевказаного Закону.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками попередніх інстанцій, посилаючись на наступне.

Відповідно до Типових норм виробітку і обслуговування в тваринництві, затверджених у 1968 році, норма обслуговування на одну доярку становила 16 голів при ручному доїнні та 25 голів корів при машинному доїнні.

Згідно до п. «д» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають жінки, які працювали доярками (операторами машинного доїння) в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування тварин.

Зі змісту вказаного закону вбачається, що право на пільгову пенсію мають жінки які працювали доярками (операторами машинного доїння), тобто виконували роботу, яка відповідно до характеристики відповідає вказаній посаді.

Характеристику професій «дояра» та «оператора машинного доїння» визначено в «Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників», випуск № 70, затверджений Постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦСПС від 19.07.1983 року № 156/15-28, зі змісту яких вбачається, що ці професії, крім всього іншого, включають як ручне доїння корів так і за допомогою доїльних апаратів.

Постановою Державногокомітету СРСР по праці і соціальним питанням секретаріату ВЦСПС від 31 січня 1985 року № 31/3-30 затверджено «Єдиний тарифно-кваліфікаційний довідник робіт і професій робітників», що був чинним на момент працевлаштування позивача, розділ якого «Роботи і професії робочих в тваринництві» не передбачає такої посади та професії як «майстер машинного доїння», разом з тим серед інших посад і професій в тваринництві передбачає такі як «Дояр» та «Оператор машинного доїння».

Посада та професія «майстер машинного доїння» також не передбачена «Державним і класифікатором посад» затвердженим Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 27.07.1995 року № 257, та іншими класифікаторами професій, що затверджувалися пізніше, в тому числі і чинними на день розгляду справи.

Вказаними вище Державними класифікаторами передбачені посада та професія в тваринництві «Дояр» та «Оператор машинного доїння».

Ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій вірно вказали на те, що доказів існування такої професії як «Майстер машинного доїння» суду відповідачами не надано, тому посилання як на підставу відмови в позові на ту обставину, що позивачка в спірний період часу виконувала роботу, яка не передбачена п. «д» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є необгрунтованими.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що в трудовій книзі позивачки невірно зазначено назву професії, тобто фактично зазначено неіснуючу професію, не є підставою для відмови в зарахуванні їй періоду роботи, під час якої вона виконувала повноваження «оператора машинного доїння» (доярки) для призначення пільгової пенсії на підставі п. «д» ст. 13 вищевказаного Закону.

Факт роботи позивача дояркою (оператором машинного доїння) саме в колгоспі, а в подальшому в зв'язку з реорганізацією в інших підприємствах сільського господарства в період часу із 14.07.1987 року по 18.05.2001 року, крім показань допитаних в судовому засіданні в суді першої інстанції свідків, підтверджується письмовими доказами, а саме: актом від 27.03.2014 року, складеного комісією в складі колишніх посадових осіб та працівників колгоспу імені Дружба Хорольського району (а.с. 10), довідкою виконавчого комітету Шишацької сільської ради від 20.03.2014 року № 02-26/79, щодо записів по господарської книги по вищевказаній сільській раді за періоди 1986-1990 років, 1991-1995 років, 1996-2000 років, де місце роботи ОСОБА_1 зазначено дояркою в колгоспах ім. Жданова та імені Дружба Хорольського району Полтавської області.

Отже, вказані вище обставини вказують на те, що позивачка працювала в спірний період часу саме оператором машинного доїння (дояркою) і після досягнення 50 річного віку, станом на 25.12.2013 року, має загальний стаж роботи більше ніж 26 років 5 місяців, з них увесь час працювала на посаді оператора машинного доїння (доярки), а тому підпадає під дію п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також, є правомірним висновок судів попередніх інстанцій про те, що вимога ОСОБА_1 про зобов'язання зарахувати до стажу роботи, передбаченої п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 14.07.1987 року по 18.05.2001 року на посаді оператора машинного доїння (доярки) є обґрунтованою.

Є також вірним висновок судів попередніх інстанцій про необхідність зобов'язання відповідачів призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «д» ст. 13 закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за призначенням пенсії, тобто з 25.12.2013 року та здійснити відповідний перерахунок.

Ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанції також зауважили, що не зазначення в адміністративному позові точної посади позивача «доярка» чи «оператор машинного доїння», не є підставою для відмови в позові, оскільки обидві посади, передбачають право призначення позивачці пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій стосовно того, що в трудовій книзі позивачки невірно зазначено назву професії, тобто фактично зазначено неіснуючу професію, не є підставою для відмови в зарахуванні їй періоду роботи, під час якої вона виконувала повноваження «оператора машинного доїння» (доярки) для призначення пільгової пенсії на підставі п. «д» ст. 13 вищевказаного Закону.

Також, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що вимога ОСОБА_1 про зобов'язання зарахувати до стажу роботи, передбаченої п. «д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 14.07.1987 року по 18.05.2001 року на посаді оператора машинного доїння (доярки) є обґрунтованою.

Є також вірним висновок судів попередніх інстанцій про необхідність зобов'язання відповідачів призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «д» ст. 13 закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за призначенням пенсії, тобто з 25.12.2013 року та здійснити відповідний перерахунок.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки судові рішення першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, твердження касаційної скарги зазначені висновки судів не спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відхилити.

Постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 07 липня 2014 року ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року у справі № 548/487/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 236 - 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Н.В. Васильченко