Справа № 804/20599/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 р. Справа № 804/20599/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Конєвої С.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 758,45грн.,-

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2014 року Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулася з адміністративним позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача суму податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 459,02грн. та суму податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 299,43грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку у позивача та має податковий борг по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 459,02грн. та по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 299,43грн. Зазначена сума податкового боргу виникла внаслідок несплати самостійно узгодженої суми податкових зобов'язань по податковій декларації про майновий стан і доходи за 2012р., а також внаслідок несплати грошових зобов'язань по єдиному податку з фізичних осіб по податковому повідомленню-рішенню від 16.05.2014р. № на суму 321,28грн., яке прийнято на підставі акту перевірки від 16.05.2014р. №2615/1704. З метою погашення податкового боргу відповідно до ст.59 Податкового кодексу України відповідачу було вручено податкову вимогу від 02.04.2014р. №655-25. У зв'язку з тим, що відповідач не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу у судовому порядку згідно до вимог ст.87 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 15.12.2014 року відповідачу було запропоновано у 10-денний строк з моменту отримання даної ухвали надати до суду письмові заперечення на позов або заяву про визнання позову (а.с.1).

Відповідач у встановлений судом строк ні заперечень, ні заяви про визнання позову не надав, про відкриття скороченого провадження по даній справі був повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.(а.с. 23).

У відповідності до вимог ч. 11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адресу повістки надсилається їм за останньою адресою і вважається врученою.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно до п. 2 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для задоволення позову, виходячи з наступного.

Пунктом 7 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий кодекс України.

Відповідно до п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Тобто, позивач - контролюючий орган державної податкової служби є суб'єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа-підприємець 03.01.1997р. за адресою: 49000, АДРЕСА_1 та з 03.01.1997р. знаходиться на обліку у Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області як платник податків і зборів, що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 05.09.2014р. (а.с. 6-7).

Згідно п.п. 49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи з фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом ІV цього Кодексу.

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи. Авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються підприємцем самостійно, але не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік (у співставних умовах), та сплачуються до бюджету по 25 відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада).

Згідно із п. 179.7 ст. 179 ПК України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Так, 05.02.2013р. відповідач подав до податкової інспекції податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік та розрахунок податкових зобов'язань у яких самостійно нараховував суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 229,50грн., а також розмір квартальних авансових платежів з податку, що підлягають сплаті до бюджету у наступному за звітним році у сумі 57,38грн. за кожний квартал (а.с. 12-14).

Таким чином, з урахуванням вказаних норм та встановлених обставин, відповідач повинен був сплатити податок на доходи фізичних осіб по декларації від 05.02.2013р. за 2012рік до 01.08.2013р., тобто податковий борг виник - 02.08.2013р.

Також, 16.05.2014р. Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було проведено документальну невиїзну перевірку відповідача з питання своєчасності сплати єдиного податку з фізичних осіб, за результатами якої складено акт №2615/3937 від 16.05.2014р., за висновками якого було встановлено порушення п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України, а саме: затримка сплати авансових внесків з єдиного податку з фізичних осіб (а.с. 15).

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.05.2014р., за яким позивачеві визначено суму штрафу за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 321,28грн., яке вручено відповідачеві16.05.2014р., що підтверджується копією корінця відповідного податкового повідомлення-рішення та відміткою про отримання на ньому (а.с. 16).

Згідно п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, з урахуванням дати вручення відповідачеві вказаного податкового повідомлення-рішення (16.05.2014р.), податковий борг за вказаними податковими повідомленнями - рішеннями виник у відповідача з 27.05.2014р.

Відповідно до даних облікової картки платника податків суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа-підприємець ОСОБА_1, з урахуванням наявної переплати у розмірі 21,85грн. має податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 459,02грн. та по єдиному податку у розмірі 299,43грн. (а.с. 8-11).

Згідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує суму узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Так, податковим органом, у відповідності до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, з метою вжиття заходів для погашення податкового боргу, була сформована податкова вимога № 655-25 від 02.04.2014р. на суму 459,02грн., яку було вручено відповідачеві 16.05.2014р., що підтверджується копією корінця податкової вимоги та відміткою про отримання на копії поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.17).

Зазначена податкова вимога відповідачем залишилася не виконана у встановлені законодавством строки.

У відповідності до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Згідно п. 60.6 ст. 60 Податкового кодексу України у разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

П. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу, така сума грошового зобов'язання є узгодженою.

Статтею 16, 36 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а за змістом ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач не надав суду доказів погашення узгодженого податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб та по єдиному податку у загальному розмірі 758,45грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб та по єдиному податку з фізичних осіб у загальній сумі 758,45грн. є обґрунтованими, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 758,45грн.- задовольнити.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в доход бюджету () - податковий борг по податку з доходів фізичних осіб та по єдиному податку з фізичних осіб в загальній сумі 758грн. 45коп. (сімсот п'ятдесят вісім гривень 45коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у порядку та у строки, встановлені ст.183-2, ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в

апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили у порядку та у строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 26.01.2015р. Суддя З оригіналом згідно Помічник суддіС.О. Конєва С.О.Конєва Ю.В.Горобець