Справа № 2а-18773/11/2670
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 січня 2015 року 14:22 № 2а-18773/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., за участі секретаря судового засідання Голод А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
за участю представників

позивача: Бакулін О.Ю.,

відповідача: Стеценко М.В.,

На підставі ч. 3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 21.01.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.12.2011 №, від 05.12.2011 №, від 05.12.2011 №

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2012 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 зазначена постанова Окружного адміністративного суду міста Києва скасована та прийнято нове рішення, яким позов задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2014 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2012 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 у справі №2а-18773/11/2670 скасовано в частині позовних вимог щодо визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 05.12.2011 № в частині визначення суми завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за ІІ квартал 2011 року в сумі 241 371 грн., а також щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.12.2011 № та від 05.12.2011 №. У цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 у справі №2а-18773/11/2670 залишено без змін.

Згідно автоматизованого розподілу позовних заяв 08.12.2014 справу №2а-18773/11/2670 передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду міста Києва Кобилянському К.М.

Ухвалою суду від 11.12.2014 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в судовому засіданні на 18.12.2014, яке в подальшому відкладалось з метою отримання додаткових доказів для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Протокольною ухвалою замінено неналежного відповідача Державну податкову інспекцію у Печерському районі міста Києва ДПС на належного - Державну податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що не погоджується з висновками акта перевірки щодо порушення позивачем відповідних положень податкового законодавства України, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та Закону України «Про податок на додану вартість» є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечував, при цьому посилаючись на те, що спірні показники податкової звітності не підтверджуються належними документами. За таких обставин, податковий орган просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Печерському районі міста Києва проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2010 по 30.06.2011, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 30.06.2011.

За результатами перевірки складено акт від 17.11.2011 № 1485/23-3/34881820, яким встановлено порушення позивачем п.5.1., пп.5.2.1. п.5.2., пп.5.3.9. п.5.3. ст.5, п.6.1. ст.6, пп.7.3.5. п.7.3. ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп.139.1.9. п.139.1. ст.139, п.150.1. ст.150 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 9 696 607,00 грн., в т.ч.: за ІІІ квартал 2010 в сумі 285 761,00 грн., за ІV квартал 2010 в сумі 6 224 711,00 грн., за І квартал 2011 в сумі 432 953,00 грн., за ІІ квартал 2011 в сумі 2 753 182,00 грн.; пп.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 31 642,00 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 93 722,00 грн., в т.ч. за липень 2010 у сумі 35 420,00 грн., за серпень 2010 у сумі 11 526,00 грн., за квітень 2011 у сумі 14 264,00 грн., за травень 2011 у сумі 17 127,00 грн., за червень 2011 у сумі 15 435 грн.

На підставі акта перевірки від 17.11.2011 № 1485/23-3/34881820, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 05.12.2011 №№ , , , якими позивачу зменшено розмір залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту у розмірі 46 826,00 грн. (в т.ч. за квітень 2011 у сумі 14 264,00 грн., за травень 2011 у сумі 17 127,00 грн., за червень 2011 у сумі 15435,00 грн.), зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 3 186 135,00 грн. (за І квартал 2011 на 432 953,00 грн., за ІІ квартал 2011 на 2 753 182,00 грн.), збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 39 552,00 грн.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Щодо правомірності включення позивачем як до валових витрат І кварталу 2011 збитків платника за минулий рік, так і до показника рядка 06.6 декларації з податку на прибуток підприємства від'ємного значення об'єкта оподаткування цим податком, що утворилося до 01.01.2011, суд зазначає наступне.

Так, абзац другий пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачає право платника податку на прибуток відобразити у складі витрат другого кварталу 2011 суму від'ємного значення, що є результатом розрахунку об'єкта оподаткування за підсумками першого кварталу 2011.

Водночас розрахунок об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 здійснювався на підставі чинних до 1 квітня 2011 норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (надалі - Закон).

Пунктом 6.1 статті 6 Закону було визначено, що якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

У 2010 зазначена норма застосовувалася з урахуванням пункту 22.4 статті 22 Закону.

Особливості, встановлені пунктом 22.4 статті 22 Закону, полягали в обмеженні врахування у складі валових витрат у порядку статті 6 Закону сум від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося станом на 1 січня 2010.

До складу валових витрат платника податку на прибуток за перший квартал 2010 підлягало включенню лише 20 відсотків від'ємного значення, що утворилося станом на 1 січня 2010.

Водночас, як передбачено абзацом другим пункту 22.4 статті 22 Закону, у 2011 сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом. Отже, у 2011 встановлені пунктом 22.4 статті 22 Закону обмеження щодо можливості врахування всієї суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток у складі валових витрат не застосовувалися. При цьому прямо передбачалося право врахувати у складі валових витрат першого кварталу 2011 всю суму від'ємного значення об'єкта оподаткування, що виникло у 2010.

Таким чином, відповідно до зазначених законодавчих норм до складу валових витрат першого кварталу 2011 підлягали включенню всі суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток - як ті, що утворилися станом на 1 січня 2010, так і ті суми від'ємного значення, що виникли протягом 2010.

Отже, розрахунок об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 повинен був здійснюватися з урахуванням у складі валових витрат цього податкового періоду всіх сум від'ємного значення, що утворилися станом на 1 січня 2010, а також протягом 2010.

На підставі пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в разі, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011.

Включення від'ємного значення об'єкту оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 до витрат другого, а не першого кварталу звітного податкового року, становить особливість застосування у 2011 норми пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України.

За загальним правилом, установленим нормою пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України, у разі, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Відповідно до пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в разі, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011.

Ці особливості зумовлені тим, що розділ ІІІ Податкового кодексу України набув чинності з 1 квітня 2011, тобто починаючи з другого кварталу 2011 включення від'ємного значення попередніх податкових періодів до складу витрат не першого, а другого кварталу звітного року, має місце лише у 2011, у зв'язку з чим законодавцем було передбачено відповідні особливості нормативного регулювання цієї ситуації.

Таким чином, до складу валових витрат другого календарного кварталу 2011 підлягає включенню сума від'ємного значення об'єкта оподаткування за перший квартал 2011, яка, у свою чергу, розраховується з урахуванням у складі валових витрат першого календарного кварталу 2011 сум від'ємного значення, що утворилися станом на 1 січня 2010, а також тих, що виникли протягом 2010.

Відсутні підстави вважати, що поняття «від'ємне значення, отримане в першому кварталі 2011» у розумінні абзацу третього пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України охоплює лише ті суми від'ємного значення, які утворилися як результат господарської діяльності лише за перший квартал 2011. Зазначене пояснюється тим, що значення об'єкта оподаткування розраховувалося в першому кварталі 2011 з урахуванням усіх сум, що включалися до валових витрат цього податкового періоду, а не лише валових витрат, сформованих за результатами господарських операцій тільки першого кварталу 2011. Правомірно сформоване від'ємне значення об'єкта оподаткування за попередні податкові періоди без будь-яких обмежень включалося до валових витрат першого кварталу 2011 і враховувалося при визначенні об'єкта оподаткування за цей період, значення якого могло бути як позитивним, так і від'ємним.

Правомірність формування від'ємного значення у сумі 2 511 811 грн. та у сумі 432 953 грн. у податковому обліку позивача податковим органом не заперечувалася; в акті перевірки відсутні посилання на порушення позивачем податкового законодавства під час визначення валових витрат у цій сумі.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про незаконність податкового повідомлення-рішення від 05.12.2011 № в частині визначення позивачеві суми завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за І квартал 2011 в сумі 432 953 грн. та за ІІ квартал 2011 в сумі 2 511 811 грн.

Надаючи правову оцінку епізоду, пов'язаному з невідображенням позивачем у складі оподатковуваного доходу коштів, отриманих від продажу іноземної валюти, суд зазначає наступне.

Як зазначив представник позивача, під час складання декларації з податку на прибуток за 2010 рік, ТОВ «Нафтогаз-Альянс» було допущено помилку і у складі валових доходів за 2010 не відображено дохід від реалізації іноземної валюти.

В подальшому, на підставі вимог п. 50.1 ст. 50 Податкового кодекс України позивач подав до ДПІ Печерському районі м. Києва 29.09.2011 уточнюючий розрахунок до декларації з податку на прибуток підприємства за 2010.

При цьому, позивачем було дотримано вимоги п. 50.2 ст. 50 Податкового кодексу України, відповідно до якого платник податків під час проведення документальних планових та позапланових виїзних перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Отже, згідно з вищезазначеним, позивач у вересні 2011 (до початку його перевірки контролюючим органом) самостійно виправив помилку, допущену в 4-му кварталі 2010, та нарахував дохід від реалізації іноземної валюти шляхом подання уточнюючого розрахунку до декларації з податку на прибуток за 2010.

Відтак, донарахування відповідачем податкових зобов'язань з податку на прибуток за підсумками 2010 в сумі 6 117 535 грн. є безпідставним.

Стосовно правомірності формування позивачем показників податкової звітності за наслідками отриманих транспортних послуг, суд зазначає наступне.

Відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» (замовник) та Приватним підприємством «Сім» (виконавець) договору на транспортне обслуговування від 27.06.2007 № 02/07 виконавець забезпечував транспортне обслуговування позивача шляхом надання останньому автомобілів.

На виконання умов зазначеного договору надані акти виконаних робіт від 31.07.2010 №13, від 31.08.2010 №15, від 31.09.2010 №18 та від 31.10.2010 року №20.

У відповідності до укладеного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» (замовним) з Приватним підприємством «КСВ Інтернешнл» (виконавець) від 01.04.2011 №01/04-11 виконавець зобов'язується надати послуги з перевезення легковими автомобілями.

На виконання умов зазначеного договору надані акти виконаних робіт від 29.04.2011 №ОУ-0000001, від 31.05.2011 №ОУ-0000002, від 30.06.2011 №ОУ-0000003.

Згідно з пунктом 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу (валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п 5.2.1 п. 5.2 статті 5 Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з абз. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139. 1 статті 139 Податкового Кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Доводи податкового органу, що у зазначених вище актах виконаних робіт до договорів №02/07 від 2007 та від 01.04.2011 №01/04-11 відсутні: місце відправки та призначення автомобіля, час відправки та прибуття, загальна кількість кілометрів проїзду, та не надано подорожні листи, а тому не має змоги довести зв'язок понесених витрат з фінансово-господарською діяльністю підприємства, судом відхиляються, оскільки з урахуванням вимог Інструкції «Про порядок застосування подорожнього листа службового автомобіля та обліку транспортної роботи», подорожні листи є обов'язковими для застосування Приватним підприємством «Сім» та Приватним підприємством «КСВ Інтернешнл» як підприємствами, що надають службові легкові автомобілі для транспортного обслуговування на комерційній основі, та зберігаються у перевізника.

Акти виконаних робіт, які були отримані позивачем від Приватного підприємства «Сім» та від Приватного підприємства «КСВ Інтернешнл» у період, що перевірявся згідно з п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» є первинними документами, підтверджують факт отримання робіт з транспортного обслуговування, що безпосередньо пов'язане з господарською діяльністю позивача, у зв'язку з чим позивачем обґрунтовано включено до складу валових витрат підприємства у ІІІ та ІV кварталах 2010 суми в розмірі 392 937 грн.., та у ІІ кварталі 2011 241 371 грн.

Відповідно до пп.7.4.1. п.7.4. ст.7 вищевказаного Закону України, п.198.1, п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт і послуг), вартість яких відноситься до складу витрат виробництва (обігу).

Відповідно до пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, іншими документами. У разі, коли на момент перевірки платника податку податковим органом, суми податку попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними вище документами, тоді платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, встановлених законодавством України, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену документами.

З метою всебічного і повного з'ясування обставин правомірності формування позивачем податкового кредиту та витрат судом додаткового опитано в якості свідків: директора позивача ОСОБА_4, начальника гаража ПП «Сім» ОСОБА_5, водіїв ПП «Сім» ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, заступника директора ТОВ «Нафтогаз-Альянс» ОСОБА_9, начальника відділу придбання та реалізації матеріалів ТОВ «Нафтогаз-Альянс» ОСОБА_10

ОСОБА_4 пояснив, що починаючи з 2007 ПП «Сім» надає ТОВ «Нафтогаз-Альянс» транспортні послуги у формі «авто з водієм». В разі необхідності контрагент наприкінці робочого дня повідомляється про необхідність подання транспортного засобу з водієм, який (транспортний засіб) використовується ним з метою здійснення господарської діяльності суб'єкта господарювання, директором якого він являється.

ОСОБА_5 пояснив, що у ПП «Сім» в автопарку 16 автомобілів і 7 водіїв. Директор ОСОБА_4 телефонує і замовляє авто в разі потреби. Оренда авто марки Toyota Land Cruiser 200 коштує 250 грн./год.

ОСОБА_6 Пояснив, що надавав послуги з перевезення позивачу на автомобілях Toyota Camry і Mazda 3. З 2010 виїжав на замовлення позивача лише за адресою м. Київ, вул. Хорива, 55. У вихідні та святкові дні не працював. Пояснив, що заїзд на вул. Хорива, 55 здійснюється з вул. Верхній Вал, буд. 66.

ОСОБА_7 пояснив, що також водієм на автомобілі Toyota Land Cruiser 200 та щодня возить ОСОБА_4

ОСОБА_8 пояснив, що працює водієм на автомобілі Toyota Land Cruiser 200, державний номер НОМЕР_4. Переважно займається перевезенням різноманітної документації позивача за дорученням посадових осіб ТОВ «Нафтогаз-Альянс».

Свідок ОСОБА_9, який на даний час являється заступником директора ТОВ «Нафтогаз-Альянс», зазначив, що дійсно отримує послуги з особистого перевезення від Приватного підприємства «КСВ Інтернешнл». Користується автомобілем з водієм виключно в службових цілях. У вихідні та святкові дні автомобілем не користується. Послуги надаються переважно на автомобілі марки Mazda 3.

Начальник відділу придбання та реалізації матеріалів ТОВ «Нафтогаз-Альянс» ОСОБА_10 пояснив, що користується послугами приватного підприємства «КСВ Інтернешнл» для ділових поїздок по місту Києву, Київській та Вінницькій областях. Особисто знайомий з ОСОБА_5 з 2008 року.

За таких обставин, при перевірці дотримання позивачем законодавчо визначених умов формування даних податкового обліку, суд дослідив факт придбання позивачем спірних транспортних послуг та дійшов переконання про їх пов'язаність з господарською діяльністю позивача.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що під час проведення перевірки відповідачем не встановлено наявності належних доказів неправомірного формування позивачем спірних показників податкової звітності; матеріали справи аналогічних доказів в собі також не містять, внаслідок чого податкові повідомлення - рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі міста Києва від 05.12.2011 № в частині визначення суми завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за ІІ квартал 2011 року в сумі 241 371 грн.,

3. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі міста Києва від 05.12.2011 № та від 05.12.2011 №.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський