Справа № 361/9216/14-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/9216/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Телепенько А.Д.
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Саприкіної І.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання: Самсонова М.М., за участю сторін: позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області та ОСОБА_2 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області (далі - Управління ПФУ) про визнання протиправними дії Управління ПФУ в частині відмови в проведенні перерахунку та виплати основної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст.50,54 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ) та зобов'язання Управління ПФУ здійснити перерахунок, нарахування та виплату на його користь, як особі, віднесеної до 1 категорії по ІІ групі інвалідності через захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи основної пенсії в розмірі не менше 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 року по 15.08.2014 року відповідно до ч. 4 ст. 54, ч. 1 ст. 50 та ч. 3 ст. 67 Закону № 796-ХІІ із врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є інвалідом ЧАЕС ІІ групи 1 категорії, тому має право на основну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону № 796-ХІІ.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 р. позов задоволено частково: визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області щодо невиплати ОСОБА_2 в період з 14 травня по 02 серпня 2014 року згідно із ч. 4 ст. 54 та ч. 1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області відповідно до ч. 4 ст. 54 та ч. 1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» провести ОСОБА_2 за період з 14 травня по 02 серпня 2014 року перерахунок основної та додаткової пенсій із розрахунку 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та виплатити йому за цей період недоплачену суму пенсії з урахуванням проведених виплат. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивач як інвалід ІІ групи отримує пенсію в розмірі фактичних витрат, призначену йому відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Позивачем також подано апеляційну скаргу, яку обгрунтовано доводами, аналогічними позовній заяві, та просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити та заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача. Представник відповідача до суду не прибув, про місце, дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, вкладкою до цього посвідчення № НОМЕР_2 і довідкою МСЕК серії КИО-1 № 0415397, з якої видно, що з 06 липня 2012 року позивачу встановлено ІI групу інвалідності довічно, причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та одержує пенсію, передбачену ст. 54 Закону № 796-ХІІ та отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до категорії 1 інвалідам ІІ групи, передбачену ст. 50 Закону № 796-ХІІ, але з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року № 1210, отримує її в розмірах, передбачених вказаною постановою.

03.11.2014р. позивачем подано до пенсійного органу заяву про перерахунок основної та додаткової пенсії відповідно до Закону № 796-ХІІ.

Листом пенсійного органу від 11.11.2014 р. № 387/Д-01 у перерахунку основної та додаткової пенсії згідно заяви від 03.11.2014 року ОСОБА_2 відмовлено.

Вищенаведені обставини підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

По-перше, колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо подання ним позову в межах строку звернення до суду відповідно до ч.5 ст.99 КАС України з наступних підстав.

Відповідно абз.1 частини другої статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 99 КАС України визначені строки звернення до адміністративного суду. Відповідно до ч.1 вказаної статті адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст.99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при виплаті йому відповідачем щомісячно пенсії. Звернення позивача до відповідача із заявою в порядку Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» з проханням сплатити певну суму грошей (виконати вимоги закону тощо) не є передбаченою законом можливістю досудового порядку вирішення спору в розумінні частини четвертої статті 99 КАС України.

Згідно статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Доводи позивача про своєчасне звернення до суду з вказаним позовом не заслуговують уваги, оскільки відповідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю осіб, віднесених до категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, тому що в цьому разі змінюватиметься розмір мінімальної пенсії за віком.

У разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю осіб, віднесених до категорії 1, при цьому перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму (ч. 3 ст. 67 цього Закону). Отже, для такого перерахунку пенсії пенсіонер не повинен звертатися до відповідача з заявою про перерахунок; УПФУ повинно проводити перерахунок за такою підставою вже з однієї умови - якщо мало місце збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом 14.11.2014 р., хоча позовні вимоги стосуються дій і рішень відповідача з 01.01.2014 р.

Отже, колегія суддів вважає, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду з вказаним позовом, тому судом першої інстанції правильно задоволено позовні вимоги лише з14 травня 2014 року.

По-друге, Закон № 796-ХІІ визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Відповідно до норм ст.ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач, як інвалід 2-ї групи пов'язаної з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС, має право на основну - державну пенсію у розмірі 8 - мінімальних пенсій за віком, а також на додаткову пенсію у розмірі 75% - мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону № 796-ХІІ передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Починаючи з 01.01.2014 р., Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. в редакції Закону України від 06.07.2014 р. № 1534-18 не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 р. пряме застосування Закону № 796-ХІІ, зокрема ст.ст.50,54 вказаного Закону.

Проте, Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. в редакції Закону України від 03.08.2014 р. № 1622-18, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що вказана норма діє з 16.08.2014 року.

Таким чином, саме з 16.08.2014 року, розміри пенсій передбачених ст.ст. 50,54 Закону № 796-ХІІ обмежується вимогами Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. в редакції Закону України від 03.08.2014 р., а не з 03.08.2014 року як помилково визначено судом першої інстанції.

Таким чином, з моменту дії Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в зазначеній вище редакції, розміри пенсій передбачених ст.ст. 50,54 Закону № 796-ХІІ обмежуються.

Колегія суддів, аналізуючи норми права відносно пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вважає, що при вирішенні даного спору, суд першої інстанції, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, про необхідність, при розгляді даної справи, керуватися саме нормами ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими розмір основної - державної пенсій для інвалідів 2-ї групи постраждалих від Чорнобильської катастрофи, не може бути нижчим 8 - ти мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія має складати 75% мінімальної пенсії за віком, проте помилково задовольнив позовні вимоги лише за період по 02.08.2014 року, тому постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Доводи позивача частково спростовують висновок суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не в повному обсязі відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, що є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 29.01.2015 року.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 р. - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 р., задовольнити частково.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, змінити.

В другому та третьому абзацах резолютивної частини постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 р. слова «по 02 серпня 2014 року» змінити на «по 15 серпня 2014 року».

В решті постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 р.- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

І. В. Саприкіна

М.І.Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Саприкіна І.В.

Кобаль М.І.