Справа № 820/18113/14
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 р.Справа № 820/18113/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2014р. по справі № 820/18113/14

за позовом ОСОБА_1

до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області №5601-15 від 26.06.2014 року про сплату гр. ОСОБА_1 земельного податку з фізичних осіб в сумі 4058,47 грн.; постановити рішення про сплату ОСОБА_1 земельного податку з фізичних осіб у розмірі 254,06 грн. за 2014 р. за земельну ділянку площею 100,3 кв.м, яка знаходиться під нежитловою будівлею літ. "Б-1" по АДРЕСА_1.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2014р. по справі № 820/18113/14 позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №5601-15 від 26.06.2014 року в частині визначення податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 1846,16 грн. У задоволенні адміністративного позову в іншій частини позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з даним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача надав до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду справи, зазначивши, що приймає участь у розгляді справи в Московському районному суді м. Харкова.

При цьому, будь-яких доказів поважності причин неприбуття в судове засідання ані представником позивача, ані позивачем не надано, у зв'язку з чим колегія суддів не визнає причини неприбуття в судове засідання осіб, повідомлених належним чином, поважними.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 27.01.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 належать на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_2 нежитлові приміщення в будівлі літ. "Б-1" загальною площею 100,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом №34505371 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.06.2012 року. (а.с. 34).

Позивач є платником земельного податку та перебуває на обліку у Основ'янській ОДПІ м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС України не доказуються перед судом.

Основ'янською ОДПІ м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області 25.06.2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення №5601-15 від 26.06.2014 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 4058,47 грн.

Вказане грошове зобов'язання зі сплати земельного податку розраховано податковим органом за методикою розрахунку грошової оцінки окремої земельної ділянки для нарахування земельного податку фізичним особам, виходячи із площі нежитлових приміщень, що перебувають у власності позивача, а саме: 100,3 кв. м. та з урахуванням площі земельної ділянки, що використовується для обслуговування нежитлової будівлі - 184 кв. м.

Зазначений розрахунок проведений податковим органом на підставі акту про визначення збитків №278 від 17.10.2012 року, в якому комісією було зроблено висновок, що ОСОБА_1 використовується земельна ділянка загальною площею 0,0184 га за адресою: АДРЕСА_1.

З дослідженого акту слідує, що фактичною підставою для прийняття контролюючим органом рішення, слугувало відображене в акті судження контролюючого органу про необхідність здійснення розрахунку, виходячи із площі земельної ділянки 0,0184 га. та відповідно до рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013 №1209/3 "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова, яким визначено станом на 01.01.2013 р" нормативно грошову оцінку за 1 кв.м за земельну ділянку за адресою:АДРЕСА_1 у розмірі 22056885 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Згідно з пп. 14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України земельний податок - це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст.270 ПК України).

За правилами п.274.1ст.274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Відповідно п.285.1 ст.285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Вимогами п.285.2 ст.285 ПК України встановлено, базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до п.286.1 ст.286 ПК України центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення Податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року орган державної податкової служби надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.287.5 ст.287 ПК України).

Положеннями ст. ст. 269, 270, 271 ПК України передбачено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності. Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом: площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно п.287.1 ст.287 цього Кодексу власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (п.287.6 ст.287 ПК України).

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території (п.286.6 ст. 286 ПК України).

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Отже, з часу реєстрації права власності на нерухоме майно у позивача, як його власника, виник обов'язок зі сплати земельного податку за земельну ділянку, на якій розташований відповідний об'єкт нерухомості.

З матеріалів справи слідує, що податковим органом визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 4058,47 грн. згідно наступного розрахунку: 22056885*0,0184*1%.

Отже, податковим органом здійснено розрахунок податкового зобов'язання з урахування площі земельної ділянки 0,0184 га та нормативної грошової оцінки за 1 кв. м. земельної ділянки, встановленої Рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013 року № 1209/13, яка складає 22056885 грн. за 1 кв.м.

Позивач, оскаржуючи рішення податкового органу, не погодився як із розміром площі земельної ділянки, яка використана при розрахунку, так і з розміром нормативної грошової оцінки.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що позивач разом із ОСОБА_2 має на праві приватної власності нежитлову будівлю загальною площею 100,3 кв.м. по АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.34), а отже при розрахунку земельного податку належить враховувати саме площу ділянки 100,3 кв.м.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з нормами Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до ст. 97 Земельного кодексу України Державний земельний кадастр містить систему необхідних відомостей і документів про правовий режим земель, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів. Сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів складає державний земельний кадастр.

За змістом статей 196, 197, 202 зазначеного Кодексу земельна ділянка має встановлені в натурі (на місцевості), визначені в проектній документації по земле відводу, а також реєстраційний (кадастровий) номер; підлягає державній реєстрації у складі державного реєстру земель.

Ці характеристики визначають земельну ділянку, в тому числі, як об'єкт оподаткування.

Колегія суддів зазначає, що будь-які характеристики (дані державного земельного кадастру), які б відокремлювали земельну ділянку, за яку позивачу визначено податкові зобов'язання, як об'єкт оподаткування, контролюючим органом не зазначені.

Податковим органом не враховано, що відповідно до витягу прав власності 34505371 від 15.06.2012 року загальна площа земельної ділянки, на якій розташована нежитлова будівля, літ. "Б-1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, складає 100,3 кв. м.

Крім того, відповідачем не доведено використання ОСОБА_1 земельної ділянки у розмірі, більшому, ніж знаходиться під нерухомим майном, що належить їй на праві приватної власності, а також не доведено факт самовільного користування позивачем земельної ділянкою.

Інформація, зазначена в акті про визначення збитків №278 від 17.10.2012 року, не дає підстав вважати, що позивач використовує земельну ділянку у розмірі 0,0184 га та має платити земельний податок за земельну ділянку у такому розмірі.

Таким чином, позивач зобов'язаний платити земельний податок за земельну ділянку, на якій перебуває його об'єкт нерухомості, тобто за земельну ділянку у розмірі 100,3 кв.м.

При цьому, колегія суддів відмічає, що судом першої інстанції не прийняті як належні та допустимі доводи з приводу неправомірності застосування податковим органом при прийнятті оскаржуваного рішення, нормативної грошової оцінки 1 кв.м. земельної ділянки.

В цій частині постанова суду першої інстанції оскаржена позивачем. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що при розрахунку земельного податку слід враховувати базову вартість 1 кв.м. по м. Харкову з 01.01.2014 року в розмірі 291,17 грн., та базову вартість 1 кв.м. по АДРЕСА_1 - 253,3 грн.

Надаючи оцінку вказаним доводам апеляційної скарги позивача, колегія суддів виходе з наступного.

Відповідно до Методики розрахунку грошової оцінки окремої земельної ділянки для нарахування на 2014 рік земельного податку фізичним особам розрахунок проводиться по такій формулі: Цзд=БхКіхКм2хКм3_срхКфхPL, де Цзд - нормативна грошова оцінка окремої земельної ділянки; Б - базова вартість 1 кв.м. земель м. Харкова; Кі - коефіцієнт індексації, що застосовується кожний рік в порядку, встановленому законодавством України; Км2 - зональний коефіцієнт, доведений у додатку №2; Км3 - коефіцієнт для зон впливу локальних факторів, доведений у додатку №3; Кф - коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки і доведений у додатку №4; PL - площа земельної ділянки.

Відповідно до ст.274 ПК України ставка земельного податку становить 1%.

Виходячи із зазначеної вище формули розрахунку суми земельного податку позивач мав сплатити земельний податок у розмірі 2212,31 грн. (22056885*0,0100*1%).

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення №5601-15 від 26.06.2014 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 4058,47 грн. підлягає скасуванню в частині визначення податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 1846,16 грн.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2014р. по справі № 820/18113/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Пянова Я.В.