Справа № 761/38670/14-а
Суддя: Піхур О. В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/86/2015
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 січня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Маліченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести нарахування та виплату пенсії по інвалідності, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести нарахування та виплату пенсії по інвалідності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, згідно довідки МСЕК, позивачу встановлена 2 група інвалідності безстроково, крім того, його віднесено до категорії осіб 1 осіб, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно ч. 4 ст. 54 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір основної пенсії не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії, відповідно до вимог ст. 50 Закону, має складати 75 % мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідач не доплачує пенсію позивачу, керуючись постановою КМУ, що звужує його законні права.

Тому, позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування державної основної пенсії у розмірі менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, у розмірі менше 75 % мінімальної пенсії за віком за 2014 та за/на 2015 рік, відповідно до ст. 49, 50 ч.4 ст. 54 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІ виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої відповідними нормативними актами та зобов'язати відповідача здійснити позивачу відповідний перерахунок пенсії.

У судове засідання позивач не з'явився, до суду надіслав заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглядати справу без його участі.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачем перерахунок пенсії позивачу здійснено у відповідності до вимог закону та відсутні підстави для його перерахунку, в матеріалах справи містяться письмові заперечення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію (ст. 49 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи")

Відповідно ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції від 28.02.1991 р., позивач має право на отримання державної пенсії в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

14 червня 2011 року до Закону України "Про Державний бюджет на 2011 рік" були внесені зміни та доповнення, відповідно до яких розмір пенсії за статтями 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мав визначатися Кабінетом Міністрів України. На виконання Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2011 рік" 6 липня 2011 року Кабінет Міністрів України виніс постанову № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Як зазначив позивач, відповідачем неправомірно було зменшено розмір його пенсії, на підставі постанови КМУ № 745 від 06.07.2011 р., оскільки, такі дії звужують законні права позивача.

Відповідно до постанови КМУ № 745, установлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність: тим, що належать до категорії 1 інвалідам II групи - 20 відсотків.

Згідно ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ухвали Європейського суду з прав людини по заяві Великоди Валентини Ніканорівни проти України № 43331/12 від 03.06.2014 р., передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. … Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Суд не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції. Суд також зазначає, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю (Ухвала Європейського суду з прав людини по заяві Великоди Валентини Ніканорівни проти України № 43331/12 від 03.06.2014 р.)

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання (ст. 117 Конституції України).

Враховуючи надані пояснення та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. 58 Конституції України, ст.ст. 2, 8, 10, 11, 13, 17-19, 69-71, 86, 99, 100,104, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести нарахування та виплату пенсії по інвалідності - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя