Справа № 2а-429/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Київ К/800/8891/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області на постанову Свердловського міського суду Луганської області від 28 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. Просив визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Постановою Свердловського міського суду Луганської області від 28 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року, позов задоволено. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_4 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», починаючи з 1 січня 2012 року.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 згідно постанови Верховної Ради України від 21 липня 2006 року № 19-V звільнений з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку. Наказом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 3 жовтня 2006 року № 232-К ОСОБА_4 звільнено із займаної посади судді у відставку. Позивач отримує довічне грошове утримання судді, призначене відповідно до Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року.

В лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Проте відповідач рішенням від 24 лютого 2012 року відмовив позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посиланням на те, що Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного Фонду України, затверджений Постановою правління Пенсійного Фонду України 25 січня 2008 року № 3-1 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року № 200/14891, не передбачає проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що перерахунок довічного грошового утримання позивачу повинен бути здійсненим з 1 січня 2012 року в межах і розмірі, передбаченому ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (в редакції чинній на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання) судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Аналогічне правило було закріплене у ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону від 7 липня 2010 року № 2453-VI), відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, частини третю і п'яту ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді (ч. 3 ст. 138 Закону). Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (ч. 5 ст. 138 Закону).

Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) частину 3, перше, друге, третє речення частини 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Відповідно до статті 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Предметом цього спору є перерахунок довічного грошового утримання судді з 1 січня 2012 року, а отже на момент виникнення спірних відносин їх правове регулювання здійснювалося відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI.

Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, що розрахунок розміру довічного грошового утримання необхідно здійснювати із заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді. Перерахунок довічного грошового утримання проводиться у випадку збільшення заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на законі.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області залишити без задоволення, а постанову Свердловського міського суду Луганської області від 28 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк