Справа № 819/1934/14-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Справа № 876/9780/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Влізло Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області, голови Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області Друзя Івана Володимировича про визнання протиправними і скасування розпоряджень, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

04 вересня 2014 року ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, в якій просив визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області (далі - Лановецька РДА) від 19 серпня 2014 року за №52-с ,,Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1".

26 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з ще з одним позовом до Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області та голови Лановецької РДА Друзя Івана Володимировича, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області від 19 вересня 2014 року за №85-к ,,Про звільнення ОСОБА_1", поновити його на займаній посаді, стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та зобов'язати внести відповідні записи до трудової книжки.

Постановою від 08 жовтня 2014 року Тернопільський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково та ухвалив: ,,Визнати протиправними та скасувати розпорядження голови Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області від 19 серпня 2014 року №52-с ,,Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1" і від 19 вересня 2014 року №85-к ,,Про звільнення ОСОБА_1". Поновити ОСОБА_1 на посаді керівника апарату Лановецької районної державної адміністрації з 20 вересня 2014 року. Зобов'язати Лановецьку районну державну адміністрацію нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 вересня 2014 року по 08 жовтня 2014 року".

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Постанову в частині поновлення роботі та зобов'язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу суд допустив до негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Лановецька РДА подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду першої інстанції про відсутність в діях позивача перевищення наданих йому законом повноважень не відповідають обставинам справи, оскільки керівник апарату райдержадміністрації не наділений повноваженнями підписання документів на бланках Лановецької районної державної адміністрації.

Підставами для прийняття головою Лановецької районної державної адміністрації розпорядження про звільнення позивача стали такі документи: подання прокуратури Лановецького району від 20.08.2014 року , протокол № 26 наради при голові районної державної адміністрації від 03 вересня 2014 року, акт про відмову ОСОБА_1 надати пояснення від 03.09.2014 року, пропозиції юридичного відділу від 17.09.2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, протокол № 27 наради при голові районної державної адміністрації від 19 вересня 2014 року, акт про відсутність письмових пояснень від 19.09.2014 року, розпорядження голови районної державної адміністрації від 19 серпня 2014 року про застосування дисциплінарного стягнення.

Тому відповідач вважає оскаржені розпорядження законними та об'єктивними, прийнятими відповідно до наданих чинним законодавством повноважень, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

З огляду на викладене, Лановецька РДА просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник Лановецької РДА в судовому засіданні апеляційного суду підтримала вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач та його представник заперечили вимоги апеляційної скарги та просять залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не належать до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи суд вбачає, що ОСОБА_1 з листопада 2000 року працював на посаді керівника апарату Лановецької районної державної адміністрації.

10 червня 2014 року голова Лановецької РДА Друзь І.В., отримавши на особистому прийомі заяву ОСОБА_5 про забезпечення житлом та працевлаштування, письмово доручив ОСОБА_1 і ОСОБА_6 ,,вивчити дане питання та вирішити згідно чинного законодавства, інформувати заявницю у визначені законодавством терміни" ( а.с. 46).

У період з 16.06.2014 року по 19.06.2014 року голова Лановецької районної державної адміністрації Друзь І.В. перебував у відпустці без збереження заробітної плати і на період його відсутності обов'язки голови РДА на жодну посадову особу райдержадміністрації не покладалися.

16.06.2014 року за відсутності голови Лановецької РДА ОСОБА_1 надав за своїм підписом відповідь на звернення громадянки ОСОБА_5 на офіційному бланку Лановецької РДА.

19 серпня 2014 року розпорядженням голови Лановецької РДА за №52-с ,,Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1" позивачу оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків та перевищення своїх повноважень на підставі протоколу № 23 наради при голові районної державної адміністрації від 13.08.2014 року (а.с. 5).

У запереченнях на позовні вимоги відповідач зазначив, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани стало надання ним відповіді 16.06.2014 року заявниці ОСОБА_5 на бланку Лановецької РДА за своїм особистим підписом у відсутності голови Лановецької РДА.

Крім того, розпорядженням голови Лановецької РДА за №85-к від 19 вересня 2014 року,,Про звільнення ОСОБА_1" позивача звільнено з посади керівника апарату Лановецької районної державної адміністрації у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин посадових обов'язків відповідно до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Підставою для винесення розпорядження стали подання прокуратури Лановецького району від 20.08.2014 року № 2041 вих. - 14, протокол № 26 наради при голові районної державної адміністрації від 03.09.2014 року, акт про відмову надання письмових пояснень від 03.09.2014 року, пропозиції юридичного відділу апарату районної державної адміністрації про притягнення до відповідальності, протокол № 27 наради при голові районної державної адміністрації від 19.09.2014 року, акт про відсутність письмових пояснень від 19.09.2014 року, розпорядження голови районної державної адміністрації від 19.08.2014 року № 52-с ,,Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1" (а.с. 6 справа № 819/2126/14-а).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржені розпорядження прийняті з порушенням законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 15 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР ,,Про звернення громадян" відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Поряд з цим статтею 19 вказаного Закону передбачено, що у разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності в діях позивача перевищення службових повноважень, оскільки він надав відповідь заявниці на виконання доручення голови РДА. Надання позивачем відповіді за своїм підписом не суперечить вимогам ст.19 Закону України ,,Про звернення громадян".

Доводи відповідача щодо наявності в діях позивача перевищення своїх повноважень внаслідок надання відповіді на офіційному бланку Лановецької РДА апеляційний суд визнає надуманими, оскільки відповідач не надав суду будь-якого нормативно-правового акту, який містить таку заборону.

За таких обставин, апеляційний суд визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо протиправності розпорядження голови Лановецької РДА за №52-с від 19 серпня 2014 року та його скасування.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю (КЗпП) України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року ,,Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено, що відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України працівника може бути звільнено у разі виявлення чергового факту невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Тобто, на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України може бути звільнена особа, яка допустила невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення.

В поданні прокуратури Лановецького району ,,Про усунення порушень вимог законодавства, причин цих порушень та умов, що їм сприяють" від 20.08.2014 року № 2041 вих. - 14, яке стало підставою для звільнення позивача, вказано, що керівник апарату Лановецької РДА під час розроблення Положень про структурні підрозділи Лановецької райдержадміністрації, внаслідок неналежного ставлення до виконання своїх посадових обов'язків, не організував роботу щодо забезпечення відповідності актів місцевих органів виконавчої влади положенням Конституції України іншим законодавчим актам, а також неналежно віднісся до розроблення та реалізації заходів щодо виконання документів, що регламентують роботу районної державної адміністрації, її структурних підрозділів. Положення затверджене розпорядженням голови Лановецької РДА за № 235 від 21 червня 2013 року.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності розпорядження голови Лановецької РДА за №85-к від 19 вересня 2014 року ,,Про звільнення ОСОБА_1", оскільки зазначене в подані прокуратури неналежне виконання своїх посадових обов'язків мало місце до накладення на позивача дисциплінарного стягнення розпорядженням голови Лановецької РДА за № 52-с від 19 серпня 2014 року, а тому в даному випадку відсутня така ознака як систематичність.

Також про відсутність факту систематичного невиконання позивачем без поважних причин посадових обов'язків свідчить визнання протиправним розпорядження голови Лановецької РДА за № 52-с від 19 серпня 2014 року.

Крім того, за змістом ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Таким чином, крім наведених порушень оскарженим розпорядженням за №85-к протиправно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення поза межами вказаних строків.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо невідповідності рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, колегія суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2014 року у справі № 819/1934/14-a - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 21 січня 2015 року.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов