Справа № 810/4173/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/800/62732/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року

у справі № 810/4173/14

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд»

до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів

про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ТОВ «Фоззі-Фуд» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень про корегування митної вартості від 10.01.2014 №100270004/2014/310002/2 та від 24.01.2014 №100250002/2014/000030/2.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08.09.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014, позов задоволено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, Митний орган оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказані судові акти з мотивів порушення цими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення у справі - про відмову у задоволенні позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, протягом січня 2014 року ТОВ «Фоззі-Фуд» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів були подані митні декларації щодо імпорту товарів, а саме: від 09.01.2014 № 100270004/2014/338905 стосовно імпорту печінки яловичої замороженої і frozen beef liver) без теплової та кулінарної обробки, виробник «Tendon Husipari es Kereskedelmi ktf» (Угорщина); від 24.01.2014 № 100250002/2014/060656 стосовно імпорту печінки яловичої замороженої frozen beef liver) без теплової та кулінарної обробки, виробник Nortura SA (Норвегія).

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано митному органу пакет документів, передбачений статтею 53 МК України, про що вказано у митній декларації та картці відмови. Перелік наданих документів наведений у графі 44 нової митної декларації, яка подана після винесення оскаржуваних рішень, зокрема: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами; міжнародні автомобільні накладні (CMR); платіжний документ, що підтверджує вартість товару (платіжне доручення); документ, що підтверджує вартість перевезення товару; виписку з бухгалтерської документації; рахунок-фактуру (інвойс); пакувальний лист; рахунок-проформа; страховий поліс; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов'язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів; доповнення до зовнішньоекономічного договору (додаткові угоди); внутрішній договір складського зберігання; договір (контракт) на перевезення; ветеринарні свідоцтва Форми Ф-1, Ф-2; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару; резервна позиція; сертифікат про походження товару загальної форми; інші некласифіковані документи: заявки на транспорт і т.д.).

Відповідач повідомив декларанта ТОВ «Фоззі-Фуд», що відповідно до статті 53 Митного кодексу України необхідно надати додаткові документи, а саме: платіжні/бухгалтерські документи для визначення митної вартості товару.

При цьому митним органом не вказано, які саме платіжні чи бухгалтерські документи потрібно надати окрім тих, що вже були надані. Також не вказано, які саме відомості - числові значення складових митної вартості потрібно підтвердити такими документами.

Листом від 10.01.2014 № 1289 декларант позивача на виконання вимоги відповідача надав додаткові документи, а саме: комерційну пропозицію виробника; експортну декларацію; прайс-лист виробника.

Декларантом було надано додаткові документи навіть ті, які не витребовувались митним органом. Щодо платіжних та бухгалтерських документів, то такі платіжні документи надавались митному орану під час подання митної декларації. Зазначене підтверджується, зокрема, переліком вказаним в рядку 44 первинної митної декларації та в Доповненні 1 до такої декларації. Зокрема, було надано платіжне доручення, банківські виписки, виписку з бухгалтерської документації, по яким чітко можливо було ідентифікувати оцінюваний товар.

Таким чином, судом першої інстанції установлено, що у митного органу були наявні усі передбачені частиною другою статті 53 МК України основні документи, в т.ч. платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару.

Проте відповідач прийняв оспорювані у справі рішення про коригування митної вартості товарів від 10.01.2014 № 100270004/2014/310002/2; від 24.01.2014 № 100250002/2014/000030/2.

Згідно з рішенням про корегування митної вартості товару від 10.01.2014 №100270004/2014/310002/2 митна вартість, заявлена ТОВ «Фоззі-Фуд» за І методом EUR/кг - 0,86, митна вартість визначена відповідачем за 6 методом, рн. EUR/кг - 1,37;

Відповідно до рішення від 24.01.202/2014/000030/2 митна вартість, заявлена ТОВ «Фоззі-Фуд» за І методом EUR/кг - 0,85, митна вартість визначена митним органом за 6 методом, рн. EUR/кг - 1,63.

У рішеннях митного органу вказано, що митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) у зв'язку з тим, що: наданні документи містять не повні відомості (у наданих документах містяться розбіжності); неподання основних документі, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів та невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Далі у рішеннях зазначено види документів, які були витребувані митним органом у позивача: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші документи для підтвердження митної вартості товару (за бажанням); транспортні (перевізні) документи, та документи, що містять вартість про перевезення.

Проте судом першої інстанції установлено, що митний орган в електронному повідомленні позивача про надання додаткових документів вказує про необхідність надання лише платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару. В оскаржуваних рішеннях митний орган вказав про витребовування значно ширшого переліку документів, вказуючи, що такі вимоги з надання документів не виконані декларантом, про що письмово було повідомлено митний орган.

Також в рішеннях зазначено, що митна вартість визначена за резервним методом. При цьому в порушення вимог законодавства не зазначено конкретну митну декларацію, яка була взята за основу для визначення митної вартості за резервним методом. Процедура консультацій між митним органом та декларантом нібито проведена.

З метою декларування товарів на підставі прийнятих відповідачем рішень, ТОВ «Фоззі-Фуд» були додані нові митні декларації: №100270004/2014/338910 від 10.01.2014 та № 100250002/2014/060684 від 24.01.2014.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару основні документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України 13.03.2012 N 4495-VI (далі - Митний кодекс України).

У свою чергу, подані декларантом документи, копії яких наявні у матеріалах справи, чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п'ятої статті 58 Митного кодексу України.

Крім того, зі змісту оскаржуваних рішень відповідача встановлено, що митний орган не зазначив жодного джерела інформації, яке стало підставою для коригування митної вартості товару, передбаченого Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 N 598 (далі - Правила №598).

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною першою статті 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначний частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Відповідно до вимог частини другої вказаної статті до таких документів відносяться:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частинами 2 та 3 цієї статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як установлено судами попередніх інстанцій, ТОВ «Фоззі-Фуд» для митного оформлення ввезених товарів подало відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам статті 58 МК України.

У свою чергу, частиною другою статті 55 Митного кодексу України установлено, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, серед іншого, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Зважаючи на вказані обов'язкові елементи рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, суд касаційної інстанції зважає на те, що в рішеннях, як на підставу неможливості визнання заявленої позивачем вартості товару, відповідач необґрунтовано посилається на ненадання декларантом значного переліку додатково витребуваних документів, тоді як судами попередніх інстанцій установлено, що витребовувались лише платіжні/бухгалтерські документи для визначення митної вартості товару. При цьому митним органом не було вказано, які саме платіжні чи бухгалтерські документи повинен був надати позивач.

Крім того, відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 N 598, Графа 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» серед іншого повинна містити наступну інформацію.

Про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як установлено судами попередніх інстанцій, оспорювані у справі рішення про коригування митної вартості товарів прийняті відповідачем із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товару.

Проте, вказані рішення від 10.01.2014 №100270004/2014/310002/2 та від 24.01.2014 №100250002/2014/000030/2 не містять посилань на жодне джерело інформації, яке стало підставою для коригування митної вартості товару, тобто визначена цим рішенням митна вартість ввезеного позивачем товару не обґрунтована належним чином.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ураховуючи, що, як установлено судами попередніх інстанцій, ТОВ «Фоззі-Фуд» подало достатній пакет документів для визначення митної вартості ввезеного товару за основним методом, наявність у вказаних документах недоліків, передбачених митним законодавством, митним органом належним чином не доведено, а оспорювані рішення відповідача від 10.01.2014 №100270004/2014/310002/2 та від 24.01.2014 №100250002/2014/000030/2 прийнято необґрунтовано та не у порядку, передбаченому МК України і Правилами №598, колегія суддів вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 КАС України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом

помічник судді М.Р. Мергель