Справа № 817/3198/14
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зозуля Д.П.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" січня 2015 р. Справа № 817/3198/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Троянчук Д.М.,

від відповідача: Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сарницембуд" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "01" грудня 2014 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сарницембуд" до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправною відмови в поверненні суми надмірно сплаченого ввізного мита,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сарницембуд" (далі - ТОВ "Сарницембуд", позивач) звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці Міндоходів (далі - Рівненська митниця ДФС, відповідач) про визнання протиправною відмови в поверненні суми надмірно сплаченого ввізного мита по митній декларації № 204020000/2012/012291 від 07.12. 2012 року, викладеній у листі № 01.1/3-08-4606 від 06.10. 2014 року.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що 09.04. 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сарницембуд" звернулося із заявою до відповідача з проханням відновити режим вільної торгівлі до партії товару - вапно будівельне повітряне негашене кальцієве швидкого гасіння грудкове 3 ґатунку, що був випущений у вільних обіг по ВМД № 204020000/2012/012291 від 07.12. 2012 року. За результатами розгляду заяви Рівненська митниця Міндоходів відмовила у відновленні режиму вільної торгівлі до партії товару. Крім того, позивач зазначив, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04. 2014 року у справі № 817/675/14, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.05. 2014 року визнано протиправною відмову Рівненської митниці Міндоходів у відновленні режиму вільної торгівлі по ВМД № 204020000/2012/012291 від 07.12. 2012 року. Разом з тим, постановою Вищого адміністративного суду від 11.09. 2014 року постанову від 10.04. 2014 року та ухвалу від 21.05. 2014 року скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у Рівненській області суми надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 970,29 грн. Позивач наголосив, що відповідач не врахував норм Митного кодексу України, де зазначається, що повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо відновлюється режим вільної торгівлі. Судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено неправомірність відмови у наданні режиму вільної торгівлі. Відтак позивач вважає, що судове рішення зумовлює обов'язок відповідача відновити режим вільної торгівлі, оскільки такий режим вважається відновленим автоматично. А тому, відмова в поверненні суми надмірно сплаченого ввізного мита по митній декларації № 204020000/2012/012291 від 07.12. 2012 року, викладена у листі № 01.1/3-08-4606 від 06.10. 2014 року є необґрунтована та безпідставна.

Усною ухвалою суду першої інстанції від 01.12. 2014 року відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд допустив заміну первинного відповідача - Рівненська митниця Міндоходів, її правонаступником - Рівненська митниця ДФС.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року в задоволенні позову ТОВ "Сарницембуд" до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправною відмови в поверненні суми надмірно сплаченого ввізного мита відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сарницембуд" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідач надав суду письмові заперечення на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції посилався на те, що позивач звернувся до митного органу з заявою про повернення суми надмірно сплаченого ввізного мита з порушенням процедури, встановленої митним законодавством, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що ТОВ "Сарницембуд" зареєстроване юридичною особою Сарненською районною державною адміністрацією Рівненської області 11.08. 2011 року. Види діяльності: оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, що стверджується довідкою АА № 736246 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 7-8).

Наявними матеріалами справи стверджено, що між позивачем ТОВ "Сарницембуд" та ФОП ОСОБА_5 (повіреним на право здійснення посередницької діяльності митного брокера) 09.09. 2011 року було укладено Договір доручення № 1 на здійснення декларування товарів, вантажів, транспортних засобів та іншого майна, що переміщуються через державний кордон України (а.с. 25-27).

На виконання умов контракту № 804/016 від 06.03. 2012 року, з врахуванням Доповнень до даного контракту № 4 від 09.07. 2012 року, № 5 від 06.09. 2012 року, ТОВ "Сарницембуд" імпортовано на митну територію України вапно будівельне повітряне негашене кальцієве швидкого гасіння грудкове 3 ґатунку у кількості 1000 т., загальною вартістю 112 000 доларів США. (а.с. 42-43, 44, 45).

Разом з тим, в матеріалах справи наявні копії залізничної накладної на перевезення товару № 04366909 (а.с. 28), акту огляду товару (а.с. 34), сертифікату походження товару форми СТ-1 № BYUA 3420737 від 11.01. 2013 року (а.с. 35), акту експертизи походження товару № 39 від 05.04. 2012 року (а.с. 47-57), паспорту товару № 5088 (а.с. 36), митної декларація країни відправлення № 16458/041212/0011924 (а.с. 58-59).

Так, судом встановлено, що ввезений товар було заявлено позивачем до митного оформлення на підставі митної декларації № 204020000/2012/012291 від 07.12. 2012 року, у режимі найбільшого сприяння (із застосуванням пільгової ставки мита) (а.с. 23).

За результатами перевірки головним інспектором митного поста "Сарни" відмовлено у митному оформленні товару, про що винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08.12. 2012 року № 204020000/2012/00130 (а.с. 37-38).

В основу відмови у митному оформленні заявленого позивачем товару покладено висновки: до митного оформлення товару № 1 з заявленим у графі 36 кодом пільг в обкладенні товару ввізним митом - 400 надано сертифікат про походження товару форми СТ-1. При перевірці наявності підстав для надання товару № 1 режиму вільної торгівлі з РБ виявлено, що у графі 12 «Засвідчення» сертифіката про походження товару форми СТ-1 № неможливо однозначно ідентифікувати дату видачі сертифіката, чим порушено вимоги статей 257, 36 Митного кодексу України. Виходячи з вищенаведеного на підставі п. 7.4 розділу 7 Угоди про правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11. 2009 року, яка ратифікована Законом України від 06.07. 2011 року № 3592 до товару № 1 неможливо застосувати режим вільної торгівлі з РБ. Застосування режиму вільної торгівлі з РБ можливе при наданні оригінала сертифіката СТ-1 заповненого відповідно до Угоди про правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11. 2009 року.

Судом також встановлено, що ТОВ "Сарницембуд" звернулося до суду з позовом про визнання протиправною відмову Рівненської митниці Міндоходів у відновленні режиму вільної торгівлі по ВМД № 204020000/2012/012291 від 07.12. 2012 року, викладеної у листі № 01.1/2-06-259 від 20.01. 2014 року та стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області суми надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 970,29 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04. 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.05. 2014 року по справі № 817/675/14, позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Рівненської митниці Міндоходів у відновленні режиму вільної торгівлі по ВМД № 204020000/2012/012291 від 07.12. 2012 року, викладену в листі № 01.1/2-06-259 від 20.01. 2014 року. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області на користь ТОВ "Сарницембуд" суму надмірно сплаченого ввізного мита в розмірі 970,29 грн.

У постанові Вищого адміністративного суду України від 11.09. 2014 року, суд касаційної інстанції зазначив, що вважає законними та обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відмова Рівненської митниці Міндоходів у відновленні режиму вільної торгівлі по ВМД № 204020000/2012/012291 від 07.12. 2012 року, яка викладена в листі № 01.1/2-06-259 від 20.01. 2014 року, прийнята з порушенням вимог Митного кодексу України та Договору про зону вільної торгівлі, підписаного державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав 18.10. 2011року, у зв'язку з чим така відмова є протиправною.

Щодо стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області на користь ТОВ "Сарницембуд" суми надмірно сплаченого ввізного мита в розмірі 970,29 грн., суд касаційної інстанції зазначив, що такі позовні вимоги є передчасними.

Наявними матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся із заявою від 23.09. 2014 року до Рівненської митниці Міндоходів про повернення суми надмірно сплаченого ввізного мита в розмірі 970,29 грн. на поточний рахунок ТОВ "Сарницембуд". Заява обґрунтована тим, що рішенням суду по справі № 817/675/14, яке набрало законної сили, відновлено режим вільної торгівлі по ВМД № 204020000/2012/012291 від 07.12. 2012 року, що є підставою для повернення сум відповідних митних платежів згідно абз. 3 ч. 5 ст. 301 Митного кодексу України (а.с. 9-10).

Листом № 01.1/3-08-4606 від 06.10. 2014 року про результати розгляду заяви Рівненська митниця Міндоходів відмовила у задоволенні заяви позивача від 23.09. 2014 року (а.с.11-12). Свою відмову митний орган мотивував тим, що враховуючи положення ст. 43 Податкового кодексу України, ст. 301 Митного кодексу України, наказу Державної митної служби України "Про затвердження Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами" № 618 від 20.07. 2007 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09. 2007 року за № 1097/14364, та з урахуванням постанови Вищого адміністративного суду України від 11.09. 2014 року № К/800/31483/14 у справі № 817/675/14, у Рівненської митниці Міндоходів відсутні правові підстави для повернення коштів з Державного бюджету України (а.с. 11-12).

Як вже зазначалося вище, судовими рішеннями Рівненського окружного адміністративного суду та Житомирського апеляційного адміністративного суду, які набрали законної сили, визнано протиправною відмову Рівненської митниці Міндоходів у відновленні режиму вільної торгівлі по ВМД № 204020000/2012/012291 від 07.12. 2012 року, викладену в листі № 01.1/2-06-259 від 20.01. 2014 року. Задовольняючи позов, суд виходив з того, що товар, імпортований Товариством, відповідає критерію достатньої обробки (переробки), що передбачений підпунктом "б" пункту 2.4 розділу 2 Правил щодо виконання необхідних умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар уважається таким, що походить з тієї країни, на території якої ці операції мали місце, що звільняє від сплати ввізного мита. Вказаними рішеннями судів фактично відновлено режим вільної торгівлі по митній декларації № 204020000/2012/012291 від 07.12. 2012 року. Проте, позивачем при ввезенні товару на митну територію України сплачено ввізне мито у розмірі 970,29 грн.

Згідно Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, діючого на час спірних правовідносин, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. №618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р. за №1097/14364 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/а надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалося оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою та відповідний перелік документів.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України і наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Щодо надання Висновку про повернення, то на час виникнення спірних правовідносин він регулювався Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справляння яких покладається на митні органи, затвердженого Наказом Державної митної служби, Державного казначейства України від 20.07.2007 №611/147 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р. за №1095/14362. (далі Порядок №611/147). Згідно п.7 наведеного Порядку відповідний орган Державного казначейства України на підставі отриманого Висновку митного органу про повернення готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

В ході апеляційного розгляду справи з'ясовано, що на момент звернення Товариства із заявою про повернення коштів вказаний наказ втратив чинність згідно Наказу від 30.12.2013 року №882/1188 (а.сп.94). Однак, останній так само регулює порядок взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платником податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань. Пунктом 7 Порядку визначено, що орган Міндоходів на підставі даних особових рахунків готує висновок за відповідною формою та передає для виконання відповідному органу Казначейства (а.сп.95-96).

Відтак, безпідставними є посилання митного органу при апеляційному розгляді справи на те, що Порядок №611/147 втратив чинність і правові підстави для виготовлення висновку і передачі його до органів Казначейства відсутні у зв'язку із прийняттям Наказу від 30.12.2013 року №882/1188.

Крім того, у відповідності до п.43.1 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів регламентовані в статті 301 Митного кодексу України N 4495-VI від 13.03.2012, зі змінами та доповненнями, в частині першій якої зазначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів (частина друга).

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина третя).

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку (частина четверта).

З огляду на викладене, у Рівненської митниці були відсутні підстави для відмови у поверненні суми надмірно сплаченого ввізного мита по митній декларації № 204020000/2012/012291 від 07.12. 2012 року, а тому позов Товариства є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пунктів 2 - 4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Сарницембуд" підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сарницембуд" задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "01" грудня 2014 р. скасувати та прийняти нову.

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Рівненської митниці Міндоходів у поверненні суми надмірно сплаченого ввізного мита по митній декларації №204020000/2012/012291 від 07.12.2012 року, викладену в рішенні у формі листа від 06.10.2014 року №01.1/3-08-4606. Стягнути з Державного бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сарницембуд" сплачений судовий збір у розмірі 109 ( сто дев'ять) грн. 62 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" січня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сарницембуд" вул. 17-го Вересня,109-В,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34500

3- відповідачу/відповідачам: Рівненська митниця ДФС вул.Соборна,104,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,