Справа № 826/989/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/989/15

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 січня 2015 року м. Київ № 826/989/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцева М.А., ознайомившись з позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-транспортна компанія"

до

Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області

про

визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-транспортна компанія" звернулося до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-транспортна компанія", оформленої актом від 22 жовтня 2014 року № 542/10-13-22-03-39220997 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-транспортна компанія" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями за липень 2014 року;

- визнати протиправними висновки Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області, які викладені в акті від 22 жовтня 2014 року № 542/10-13-22-03-39220997 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-транспортна компанія" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями за липень 2014 року;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області утриматись від вчинення певних дій, а саме: використання та поширення іншим органам Міністерства доходів і зборів України та/або Державної фіскальної служби України акту від 22 жовтня 2014 року № 542/10-13-22-03-39220997 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-транспортна компанія" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями за липень 2014 року;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області вилучити з АІС "Податковий блок" та інших інформаційних баз органів доходів і зборів акт від 22 жовтня 2014 року № 542/10-13-22-03-39220997 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-транспортна компанія" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями за липень 2014 року;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області відновити в АІС "Податковий блок" та інших інформаційних базах органів доходів і зборів показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, задекларованих Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-транспортна компанія", які були змінені Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області на підставі акту від 22 жовтня 2014 року № 542/10-13-22-03-39220997 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-транспортна компанія" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями за липень 2014 року.

Відповідно до статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду відбувається шляхом подання позовної заяви, яка має бути оформлена згідно статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно пункту 4 частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом з тим, нормативно-правовий акт – це офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування.

Правовий акт індивідуальної дії – це правовий акт компетентного органу або посадової особи, виданий на підставі юридичних фактів і норм права, що визначає права, обов'язки або міру юридичної відповідальності конкретних осіб.

Обов’язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов’язковість його приписів для відповідного суб’єкта (суб’єктів), дотримання якої забезпечується правовими механізмами.

Загальне поняття акта перевірки наведено у пункті 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984, згідно з яким акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, дії службової особи щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді, оскільки заперечення, зауваження до акта (за їх наявності) є невід'ємною частиною акта.

Це свідчить про те, що дії, пов'язані з включенням до акта висновків, є обов'язковими, тоді як самі висновки такими не є.

При цьому, обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

Враховуючи наведене суд зазначає, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки та дії контролюючого органу щодо встановлення порушення у ході проведення перевірки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року № 21-237а13.

За таких обставин, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги з урахуванням юрисдикції адміністративного суду.

Крім того, відповідно до частини другої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Проте, позивачем до позовної заяви не додано копії акту Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області від 22 жовтня 2014 року № 542/10-13-22-03-39220997 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-транспортна компанія" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями за липень 2014 року.

Таким чином, позивачу необхідно надати копію акту перевірки.

Відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Перелічені недоліки повинні бути усунені позивачем у п'ятиденний строк з дня набрання ухвалою суду законної сили шляхом уточнення позовних вимог та подання акту перевірки. Виправлені недоліки повинні бути надані через канцелярію суду (або надіслання поштою) з посиланням на реквізити даної ухвали.

Керуючись ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1.Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-транспортна компанія" без руху .

2.Встановити позивачу п'ятиденний строк з дня набрання ухвалою суду законної сили для усунення недоліків позовної заяви.

3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені п. 1 ч.3 ст. 108 КАСУ.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева