Справа № 813/3628/14
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

19 січня 2015 року м. Київ В/800/85/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії: Головчук С.В. (суддя-доповідач), Амєліна С.Є., Бутенка В.І., Загороднього А.Ф., Мойсюка М.І., перевіривши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ (далі - ГУ МВС) України у Львівській області про скасування наказів про звільнення з роботи,

в с т а н о в и в:

06 січня 2015 року ОСОБА_6 звернувся з заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2014 року, прийнятої за результатами розгляду справи за його позовом до ГУ МВС України у Львівській області про скасування наказів про звільнення з роботи.

У заяві про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави, установленої пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неоднакове застосування касаційним судом частини 9 статті 14 і статті 16 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут) при вирішенні спорів щодо дотримання строків застосування дисциплінарного стягнення і притягнення вдруге до дисциплінарної відповідальності особи за одне і те ж порушення. На обґрунтування заяви додано копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2013 року №К/800/41055/13.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом; 3) порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

Як видно зі змісту заяви, ОСОБА_6 посилається на неоднакове застосування Вищим адміністративним судом України одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах у спорах щодо порядку та строків притягнення працівника органів внутрішніх справ до адміністративної відповідальності .

Проте, з доводами викладеними у заяві колегія суддів погодитись не може, оскільки подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкту та предмету правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

З доданої до заяви копії судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подана заява, видно, що перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_7 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування п.1 наказу відповідача від 02 березня 2009 року № 144 про накладення на ОСОБА_7 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, суддя виходив з того, що викладені у скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи. Із змісту постанови апеляційного суду видно, що дисциплінарне стягнення застосовано до ОСОБА_7 у межах строків, встановлених статтею 16 Дисциплінарного статуту, а саме: шестимісячного строку з дня вчинення проступку та не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування. При обранні виду дисциплінарного стягнення враховано не зняте стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2013 року залишені без змін ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2013 року і постанова Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року, якою позов про визнання протиправним та скасування наказу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ задоволено.

Як видно із змісту вказаної ухвали суду касаційної інстанції, позивача всупереч вимог статей 14, 16 Дисциплінарного статуту вдруге притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одне і теж порушення та не враховані строки, протягом яких може бути накладено дисциплінарне стягнення.

З наведеного слідує, що різні за змістом кінцеві судові рішення у зазначених справах, стали можливими не через неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а через різні фактичні обставини у справах.

Таким чином, підстави для допуску справи до провадження для перегляду судових рішень Верховним Судом України відсутні.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, суд,

у х в а л и в :

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про скасування наказів та звільнення з роботи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
С.Є. Амєлін
В.І. Бутенко
А.Ф. Загородній
М.І. Мойсюк