Справа № 755/7795/14-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/7795/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Ластовка Н.Д. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2014 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та зобов'язати здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення, у розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, за період починаючи з 2011 року по 2013 рік включно, що дорівнює 15 (п'ятнадцять) розмірам мінімальних заробітних плат за мінусом 360 гривен, отриманих нею згідно листа управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації; зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в подальшому нараховувати та виплачувати їй щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796- ХІІ.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2014 позов ОСОБА_2 до управління праці і соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково; ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2014 скасовано в частині залишення без розгляду позовних вимог про перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2013 рік, та направлено справу в цій частині до суду першої інстанції на продовження розгляду; в решті ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2014 залишено без змін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.08.2014 позов ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності та призначення, нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05.08.2014 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2014 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою позивач звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, та інвалідом І групи, у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно довідки серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

13.02.2014 ОСОБА_2 звернулась до управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою, в якій просила відновити її порушене право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як державної соціальної гарантії, що гарантована Конституцією України, провести відповідний перерахунок, та виплатити їй щорічну допомогу на оздоровлення виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, визначеного Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік.

Листом від 19.02.2014 № 37/13-1349 управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надано позивачу відповідь, в якому вказано, що при нарахуванні даних допомог управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації керується чинною на момент виникнення спірних правовідносин постановою КМ України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 № 562, а тому підстави для перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення, особі яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутні.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації правомірно відмовило позивачу в призначенні, нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення особі яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації відмовляючи у перерахунку, нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення, особі яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діяло протиправно, порушуючи норми чинного законодавства.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам I і II групи виплачується в розмірі - п'яти мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати.

Однак, відповідно до ч. 4 «Прикінцевих положень» Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 № 5515-VI, зокрема, встановлено, що у 2013 норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Пунктами 2 та 3 рішення Конституційного Суду України від 13.01.2012 № 3-рп/2012 вирішено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

Згідно з приписами ст. 150 Конституції України рішення Конституційного суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Постановою КМ України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 установлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: інвалідам І-ІІ групи - 120 грн., учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 грн., інвалідам ІІІ групи та дітям-інвалідам - 90 грн., учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - 75 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно призначена та нарахована щорічна допомога на оздоровлення, особі яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, в порядку та розмірах, передбачених постановою КМ України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 30.01.2015.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.