Справа № 157/1720/14а,2а-157/87/14
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Справа № 876/948/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської обл. на постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської обл. від 25.12.2014р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської обл. про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок і виплату доплати до пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

05.12.2014р. ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської обл. (надалі - відповідач, пенсійний орган) щодо ненарахування та невиплати на користь позивача доплати до пенсії, відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату доплати до пенсії у розмірі 2 мінімальних заробітних плат, відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в межах строку звернення до суду по 02.08.2014р. з урахування фактично виплачених сум.

Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської обл. від 25.12.2014р. позов задоволено частково; визнано протиправними дії пенсійного органу щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу, як особі, віднесеній до категорії 1, непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення, підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 05.06.2014р. до 02.08.2014р. включно; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 05.06.2014р. до 02.08.2015р. включно, з врахуванням виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить у поданій апеляційній скарзі постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що постановою КМ України №1210 від 23.11.2011р. «Про підвищення рівня соціального захисту окремих категорій громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено порядок виплати та розміри пенсій та компенсацій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Дана постанова набрала чинності з 01.01.2012р. та не скасована і не визнана неконституційною.

Окрім цього, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порядок обчислення доплати непрацюючим пенсіонерам, що проживають на території гарантованого добровільного відселення, визначається КМ України; питання обчислення розміру вказаної доплати у відповідності до закону регулюються постановами уряду.

На підставі ст.197 КАС України розгляд наведеної справи проводиться в порядку письмового провадження, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач є непрацюючим пенсіонером, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією відповідного посвідчення.

Позивачу, який є одержувачем пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується доплата за проживання в радіаційно-забрудненій зоні, як непрацюючому пенсіонеру, розмір якої визначався відповідно до постанови КМ України № 836 від 26.07.1996р.

Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті(ч.2 ст. 39 цього Закону).

Таким чином, вихідними критеріями обрахунку розглядуваної доплати непрацюючим пенсіонерам, що проживають на території гарантованого добровільного відселення, є мінімальна заробітна плата.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається законами України про Державний бюджет на відповідний рік.

Розрахунок спірної доплати до пенсії позивачу проведено відповідачем на підставі постанови КМ України № 1210 від 23.11.2011р. «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014р. №719-VII, що набрав чинності з 01.01.2014р., не передбачено норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік».

Нормами п. 6-7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014р. № 1622-VІІ, які набрали чинності з 03.08.2014р., передбачено, що норми і положення ст.ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014р. №1622-VІІ, передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його офіційного опублікування.

Вказаний Закон було офіційно опубліковано в газеті «Голос України» 02.08.2014р. (№146), а відтак, з урахуванням дати набрання чинності вказаним Законом (03.08.2014р.), позивач у період з 05.06.2014р. до 02.08.2014р. включно має право на отримання доплати до пенсії, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткове задоволення позовних вимог з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 183-2, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської обл. на постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської обл. від 25.12.2014р. в адміністративній справі № 157/1720/14-а залишити без задоволення, а згадану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М. Шавель

Судді: М. В. Костів

Н.В. Савицька