Справа № 826/19036/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року 08:10 № 826/19036/14

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Саніна Б.В. при секретарі судового засідання Дмитрієвій В.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Комплексний фінансовий сервіс»
до третя особаВідділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві Товариство з обмеженої відповідальністю «Градострой-сервіс»
прозобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Комплексний фінансовий сервіс» (надалі - Позивач/ТОВ «КУА «КФС») до Відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві (надалі - Відповідач/ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві) в якому просить суд:

1. Припинити чинність арешту транспортного засобу Mitsubishi Pajero, чорного кольору, 2008 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, номер шасі (кузову) НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданий ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві 19.08.2008 р.

Після усунення Позивачем недоліків адміністративного позову, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2014 р. провадження по справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду. Разом з тим було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой-сервіс» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача (надалі - Третя особа/ТОВ «Градострой-сервіс»).

В судове засідання з'явився представник Позивача, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд позов задовольнити з підстав, що були зазначені в позовній заяві, зокрема позивач вказав на порушення Відповідачем положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на момент спірних правовідносин) (надалі - Закону №606) в частині не зняття арешту з рухомого майна після закінченням виконавчого провадження №14057383.

В судове засідання представник Відповідача не з'явився, водночас через відділ документального обігу та контролю суду подав клопотання (01-5/2097/15 від 15.01.2015 р.) в якому просить суд розглядати справу за відсутності представника. Додатково Відповідачем було повідомлено про знищення всіх матеріалів виконавчого провадження №14057383 у зв'язку із спливом строку зберігання, відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень та знищення від 10.01.2013 р.

В судове засідання з'явився представник Третьої особи, який проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, водночас зазначив, що жодних виконавчих документів щодо зняття арешту ТОВ «Градострой-сервіс» від Відповідача не отримували.

В зв'язку із неявкою представника Відповідача в судове засідання, відповідно до положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) розгляд справи продовжено в письмову провадженні.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення представника Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.

21.08.2008 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (надалі - АКІБ «УКРСиббанк») та ТОВ «Градострой-Сервіс» було укладено кредитний договір №0.

В той же час, для забезпечення кредиту за договором №0 між АКІБ «УКРСиббанк» та ТОВ «Градострой-Сервіс» було укладено договір застави транспортного засобу №136613 від 21.08.2008 р. за яким ТОВ «Градострой-Сервіс» передав у заставу транспортний засіб, а саме: Mitsubishi Pajero, чорного кольору, 2008 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, номер шасі (кузову) НОМЕР_2.

При цьому, 02.07.2014 р. відповідно до договору №10 про відступлення права вимоги за кредитним договором, Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ «Укрсиббанк»), який є правонаступником АКІБ «УКРСиббанк», було відступлено право вимоги за кредитним договором №0 від 21.08.2008 р. до ТОВ «КУА «КФС».

Разом з тим, 02.07.2014 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КУА «КФС» було укладено договір №1 про відступлення права вимоги за договором застави транспортного засобу №136613 від 21.08.2008 р.

Водночас, при реалізації своїх прав на заставлене майно Позивач дізнався про наявність арешту заставленого транспортного засобу Mitsubishi Pajero, чорного кольору, 2008 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, номер шасі (кузову) НОМЕР_2, який був накладений на виконання постанови ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві №613/1 від 18.11.2009 р.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова №613/1 від 18.11.2009 р. була прийнята в рамках виконавчого провадження №14057383.

Разом з тим, 07.12.2009 р. виконавче провадження №14057383 було закінчено у зв'язку із скасуванням рішення суду, яке підлягало виконанню.

При цьому, Позивач листами від 04.08.2014 р. та 10.09.2014 р. звертався до Відповідача стосовно припинення чинності дії арешту накладеного відповідно до постанови №613/1 від 18.11.2009 р.

Водночас, Відповідачем листом від 18.09.2014 р. було відмовлено Позивачу у знятті арешту з рухомого майна та повідомлено, що Відповідач не має можливості надати належним чином засвідчені копії постанови про закінчення виконавчого провадження №14057383 та постанови №613/1 від 18.11.2009 р. у зв'язку закінченням строку зберігання виконавчих документів, та знищенням зазначених документи виконавчого провадження №14057383. Також, Відповідачем було повідомлено про відсутність можливості зняття арешту з рухомого майна, з огляду на відсутність матеріалів виконавчого провадження.

Вважаючи, відмову Відповідача у знятті арешту протиправною, Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень преамбули Закону №606, цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

В ст.1 Закону №606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.17 Закону №606 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема такими документами є виконавчі листи, що видаються судами.

Водночас, відповідно до п.4 ч.1 ст.37 Закону №606 (в редакції чинній на момент винесення постанови про закінчення виконаного провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, згідно ч.1 та ч.2 ст.38 Закону №606 (в редакції чинній на момент винесення постанови про закінчення виконаного провадження) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із ст.37 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Так, з аналізу вище наведених норм, вбачається, що арешт з транспортного засобу Mitsubishi Pajero, чорного кольору, 2008 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, номер шасі (кузову) НОМЕР_2, який накладений постановою №613/1 від 18.11.2009 р., мав бути знятий одночасно із винесенням постанови №14057383 від 07.12.2009 р. про закінчення виконавчого провадження.

Водночас, як вбачається із копії постанови №14057383 від 07.12.2009 р. в резолютивній частині державним виконавцем не було зазначено про зняття арешту з рухомого майна боржника.

Більше того, як вбачається із довідки УДАІ ГУ МВС України у м. Києві, станом на 11.12.2014 р. в інформаціно-пошуковій базі наявна інформація про арешт на транспортного засобу Mitsubishi Pajero, чорного кольору, 2008 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, номер шасі (кузову) НОМЕР_2, накладений відповідно до постанови №613/1 від 18.11.2009 р.

Таким чином, суд дійшов висновку про порушення Відповідачем положень ст.38 закону №606, а саме не зняття арешту із рухомого майна боржника одночасно із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження №14057383 від 07.12.2009 р.

Разом з тим, Позивач просить суд припинити чинність арешту транспортного засобу Mitsubishi Pajero, чорного кольору, 2008 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, номер шасі (кузову) НОМЕР_2, водночас, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження щодо зняття арешту з майна боржника є виключною компетенцією Відповідача.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Водночас, відповідно до ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Так, з метою надання повного захисту правам та інтересам Позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Відповідача вчинити дії, щодо зняття арешту транспортного засобу Mitsubishi Pajero, чорного кольору, 2008 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, номер шасі (кузову) НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданий ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві 19.08.2008 р., що був накладений відповідно до постанови №613/1 про накладення арешту від 18.11.2009 р.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст.11 КАС України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до положень ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно, до платіжного доручення №123 від 01.12.2014 р. Позивачем було сплачено 73,08 грн. судового збору.

Таким чином з огляду на те що позовні вимоги були задоволені частково, судовій збір який підлягає відшкодуванню Позивачу становить 70,00 грн.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Комплексний фінансовий сервіс» до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити частково.

2. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт транспортного засобу Mitsubishi Pajero, чорного кольору, 2008 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, номер шасі (кузову) НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданий ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві 19.08.2008 р., який був накладений постановою №613/1 про накладення арешту від 18.11.2009 р.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Комплексний фінансовий сервіс» понесені судові витрати в розмірі 70,00 (сімдесят) грн. із Державного бюджету України направлених на асигнування діяльності Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя Б. В. Санін