Справа № 802/3007/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3007/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

22 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

за участю секретаря судового засідання: Александровій К.В.

за участю представників сторін:

позивача - Бучко О.М., представник на підставі довіреності

відповідача - Мельник Т.П., представник на підставі довіреності

третьої особи - Мусіровський О.А., представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом Виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна фінансова інспекція у Вінницькій області про скасування постанови ,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року виконавчий комітет Ладижинської міської ради Вінницької області звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна фінансова інспекція у Вінницькій області про скасування постанови.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.09.2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу відповідач зазначив, що постанова відділу примусового виконання рішень про стягнення з боржника виконавчого боргу є правомірною, оскільки у наданий державним виконавцем строк для самостійного виконання та станом на 28.07.2014 року, тобто дату постановлення постанови про стягнення виконавчого збору, від боржника не надійшло жодного листа (відповіді) щодо виконання або невиконання (чи поважності причин невиконання) рішення суду.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник третьої особи вказав, що Державній фінансовій інспекції також не було відомо про добровільне виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у справі №802/4863/13-а позовні вимоги Державної фінансової інспекції у Вінницькій області задоволено та зобов'язано виконавчий комітет Ладижинської міської ради виконати законні вимоги Державної фінансової інспекції у Вінницькій області, викладені у п.9 листа-вимоги від 18.10.2013 року №02-08-25-15/7558, в частині відображення дебіторської заборгованості за ТОВ "Сяйво-Маркет" на суму 34201,61 гривень.

02 липня 2014 року Вінницьким окружним адміністративним судом в порядку статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України видано виконавчий лист №802/4863/13-а.

З метою звернення судового рішення до примусового виконання Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області подано відповідну заяву.

11 липня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Мельник Т.П. винесено постанову серії ВП №43957842 про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику надано строк до 18 липня 2014 року для самостійного виконання рішення шляхом відображення дебіторської заборгованості в розмірі 34201,61 гривень.

Іншою постановою від 28 липня 2014 року з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 1360 гривень в зв'язку із невиконанням боржником судового рішення в наданий йому для добровільного виконання строк.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи постанову про стягнення з боржника виконавчого боргу суд першої інстанції вказав, що боржником виконано судове рішення в добровільному порядку ще раніше ніж було відкрито виконавче провадження та наданого державним виконавцем строку.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступні обставини.

Так, 28.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №43957842.

Підставою для винесення вказаної постанови слугувало те, що боржник в добровільному порядку у наданий державним виконавцем строк не виконав виконавчий лист №802/4863/13 виданий 02.07.2014 року.

Суд першої інстанції зазначив, що позивачем ще до відкриття виконавчого провадження виконано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у справі №802/4863/13-а, що підтверджується листом Ладижинської міської ради вих. №2-21-2034 від 17 червня 2014 року, реєстром бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 18 червня 2014 року, а також актом звірки взаємних розрахунків, складений 15 липня 2014 року та підписаний директором ТОВ "Сяйво-Маркет" і головним бухгалтером Ладижинської міської ради.

Відтак, суд першої інстанції зазначив, що боржником виконано судове рішення в добровільному порядку ще раніше відкриття виконавчого провадження та наданого державним виконавцем строку.

Також, суд першої інстанції вказав на необґрунтованість доводів відповідача проте що лист Ладижинської міської ради вих. №2-21-2444 від 17 липня 2014 року, яким підтверджено виконання боржником судового рішення, надійшов до відділу примусового виконання 04 серпня 2014 року, оскільки відповідачем не вчинялися дії щодо примусового виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у справі №802/4863/13-а, так як позивачем ще до відкриття виконавчого провадження виконано дане судове рішення.

Однак суд апеляційної інстанції не погоджується з такими доводами суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Статтею 27 Закону встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч. 1).

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються (ч. 3 ст. 27 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 ст. 12 Закону визначено, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Отже, законодавцем покладено на сторони обов'язок повідомляти державну виконавчу службу про хід виконання виконавчого провадження або рішення суду.

Судом першої інстанції зазначено, що позивач направляв на адресу відділу примусового виконання рішень докази виконання рішення суду листом.

Як видно з журналу реєстрації вихідної кореспонденції вказана кореспонденція направлялась 17.07.2014 року (зап. №2444) та 04.08.2014 року (зап. №2574), однак судом апеляційної інстанції встановлено, що поштова кореспонденція позивачем надсилалась простим листом, однак на адресу відділу примусового виконання рішень, дана кореспонденція, тобто лист від 17.07.2014 року не надходив. Крім того Державна фінансова інспекція також надала реєстри вхідної кореспонденції, з яких вбачається, що поштова кореспонденція від позивача щодо виконання рішення суду не надходила.

Таким чином, відділ примусового виконання рішень не було належним чином повідомлено про виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у справі №802/4863/13-а.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем не було повідомлено належним чином учасників виконавчого провадження про добровільне виконання рішення суду, тому адміністративний позов не підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи встановлене порушення судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів встановила підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім того, Вінницьким апеляційним адміністративним судом в ухвалі про відкриття провадження від 05.11.2014 року скаржнику відстрочено сплату судового збору за апеляційне оскарження постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року до прийняття рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги. Оскільки рішення суду апеляційної інстанції ухвалено на користь відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, тому судовий збір за подання апеляційної скарги зі скаржника не стягується.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом Виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна фінансова інспекція у Вінницькій області про скасування постанови скасувати, прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 січня 2015 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.