Справа № 642/11122/14-а
Суддя: Гримайло А. М.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/642/9/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Ленінський районний суд м.Харкова в складі: головуючого судді Гримайло А.М., за участю секретаря Смородської М.С. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ з обслуговування Ленінського району м.Харкова капітана міліції Набоки Миколи Вадимовича, третя особа: Відділення з обслуговування Ленінського району Відділу Державної автомобільної інспекції з обслуговування м.Харкова Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання дій незаконними, скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до посадової особи - інспектора ВДАІ з обслуговування Ленінського району м.Харкова капітана міліції Набоки Миколи Вадимовича про визнання його дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог позивач в своїй адміністративній позовній заяві вказує, що 05.12.2014 близько 09 год. 15 хв., керуючи автомобілем Mercedes Benz Vito, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_1, рухався вулицею Полтавський Шлях, після чого був зупинений інспектором Набока Миколою Вадимовичем, який безпідставно звинуватив його у порушенні Правил дорожнього руху - 8.7.3.«е», в тому, що він здійснив переїзд пішохідного переходу на заборонний червоний сигнал світлофора.

Таким чином, постановою від 05.12.2014 ПС1 № 653681 у справі про адміністративне правопорушення на підставі протоколу АП1 № 852764 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., не надавши жодних доказів порушення ним Правил дорожнього руху, окрім запису інспектора про сам факт порушення Правил дорожнього руху, відсутні будь-які інші об'єктивні докази (в тому числі відсутні свідки чи потерпілі). Єдиним на думку інспектора, доказом є відеозапис, зроблений на побутову відеокамеру, який не долучено до матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності. До того ж використання інспектором М. В. Набока побутової відеокамери для фіксації порушень дорожнього руху є порушенням наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 № 33, яким затверджено перелік технічних засобів що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

З постановою ПС1 № 653681 у справі про адміністративне правопорушення позивач категорично не згоден з причин її необґрунтованості, безпідставності та протизаконності, про одразу усно заявив інспектору та письмово вказав у протоколі АП1 № 852764 про адміністративне правопорушення. Позивачу була надана камера, що не відповідає будь-яким стандартам фіксації.

Позивач зазначив, що вищезгаданий факт не відповідав дійсності, оскільки він рухаючись в транспортному потоці вулицею Полтавський Шлях в місті Харкові разом з іншими транспортними засобами, виїхав на перехрещення вулиць Полтавський Шлях та Чуваська на зелений сигнал світлофора. Під час руху на перехрещенні побачив, що зелений сигнал світлофора почав блимати, на блимаючий зелений позивач переїхав перехрещення. Крім того, керуючись п. 16.8 Правил дорожнього руху України («16.8 Водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.»), в'їхавши на перехрещення на дозвільний сигнал, він зобов'язаний завершити маневр. При цьому в той момент своїми діями не створив жодних перешкод іншим учасникам дорожнього руху. На шляху не було дорожньої розмітки 1.12 та дорожніх знаків 5.62. Тому цей пункт правил зобов'язує водія виконати завершення маневру, а згідно пункту 8.7.3. ПДР України зелений миготливий сигнал світлофору дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

На підставі викладеного, позивач вважає, що вищевказаною постановою на нього неправомірно накладено адміністративне стягнення, бо постанова є незаконною.

29 грудня 2014 року до суду відповідачем у справі інспектором ВДАІ з обслуговування Ленінського району ВДАІ з обслуговування м.Харкова ГУМВСУ в Х/о капітаном міліції Набока М.В. було подано заперечення на позовну заяву ОСОБА_1, у якому відповідач адміністративний позов не визнає та вважає його необґрунтованим.

З приводу обставин скоєного позивачем 05.12.2014 порушення вимог пункту 8.7.3 «Е» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), відповідач в своїх запереченнях зазначив, що 05.12.2014 близько 09 години 15 хв. відповідач спільно з інспектором ВДАІ з обслуговування Ленінського району ВДАІ з обслуговування м. Харків (м. Харків) ГУМВСУ в Харківській області ст. лейтенантом міліції Максименко В.П. та ст. інспектором з тех. нагляду ВДАІ з обслуговування Ленінського району ВДАІ з обслуговування м. Харків (м. Харків) ГУМВС України в Харківській області майором міліції Руцьким Д.М. ніс службу відповідно до затвердженої дислокації несення служби по вул. Полтавський шлях, 181 «А» в місті Харкові. На вказаній ділянці вулиці існуюча схема організації дорожнього руху має наступні обмеження: по вул. Полтавський шлях, 181 «А» є в наявності регульований пішохідний перехід.

У цей час позивач, керуючи автомобілем Mercedes Benz Vito, державний номер НОМЕР_1, скоїв порушення вимог пункту 8.7.3 «Е» ПДР, що підтверджується матеріалами відеофіксації та за що передбачена відповідальність частиною 2 статті 122 КУпАП України.

Після зупинки вказаного транспортного засобу згідно положень пункту 21-1 статті 11 Закону України "Про міліцію" та роз'яснення позивачу суті скоєного ним правопорушення, відповідач відповідно до вимог статей 254 -256 КУпАП склав протокол про адміністративне правопорушення серії АП1№852764, другий примірник якого вручено позивачу. За результатами розгляду адміністративної справи відносно позивача згідно положень статей 283 - 285 КУпАП відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС1№653681, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Винесену постанову було негайно на місці розгляду справи оголошено правопорушнику (позивачу) та вручено йому її копію.

Відповідач вважає, що винесена їм постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною, а її зміст не суперечить нормам законодавства, а також просить врахувати, що позивач не оскаржував винесену постанову в порядку статті 288 КУпАП у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі), тобто до керівництва мого підрозділу ДАІ МВС.

В судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач інспектор Набока М.В. не з'явився, надав до суду письмові заперечення з клопотанням розглядати справу без його участі, у задоволені позову просив відмовити.

У зв'язку з тим, що всі особи які беруть участь у справі заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд, відповідно до ст.122 ч.4 КАСУ, розглянув в порядку письмового провадження матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 грудня 2014 року інспектором ВДАІ з обслуговування Ленінського району м.Харкова капітаном міліції Набока Миколою Вадимовичем на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №852764 від 05.12.14 року було винесено постанову серії ПС1 № 653681 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1. Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно якої порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як витікає з копії протоколу про адміністративне правопорушення, який складено 05.12.2014 року о 09 годині 25 хвилин на вул.Полтавський шлях ОСОБА_1 керуючи ав-лем Mercedes Benz Vito, поїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3.е Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначено законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адмінвідповідальності, потерпілих свідків, висновками експертів, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кіно зйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, щостосуються забезпеченням безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган(посадова особа) повинні з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач обґрунтовує законність складання протоколу та правомірність винесення постанови, відеозаписом, який долучений до матеріалів справи разом з запереченнями на адміністративну позовну заяву. З даного протоколу не вбачається, що дане правопорушення фіксувалося засобом фото-та відео фіксації, а також свідки даного правопорушення в протоколі не зазначені.

Згідно з п. 19.2 наказу МВС України № 111(зі змінами) «забороняється використовування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані в Україні. Ці прилади підлягають сертифікації відповідно до чинного законодавства та які не пройшли метрологічної перевірки або мають свідоцтво про таку перевірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті». Жодних сертифікатів, що даний засіб фіксування пройшов перевірку та має відповідне свідоцтво про перевірку, відповідачем суду не надано.

При перегляді наданого відповідачем відеозапису з місця порушення встановлено, що позивач, з іншими учаниками дорожнього руху, завершав переїзд перехрестя, на червоний сигнал світлофора на виїзді. На відео не зафіксована дорожня розмітка (стоп-лінія), яка є на початку перехрестя, а також взагалі не зафіксований початок перехрестя, що не дає змоги встановити на який сигнал світлофору позивач перетнув стоп-лінію та виїхав на перехрестя.

Так, згідно п. 16.8 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року № 1306, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 ««Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Проте, відповідачем, не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність здійснення руху на заборонений (червоний) сигнал світлофора. А тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова та протокол не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що суб'єкт владних повноважень- інспектор ВДАІ з обслуговування Ленінського району м.Харкова ГУМВС України в Харківській області капітан міліції Набока Микола Вадимович, який є суб'єктом владних повноважень, діючи у межах своєї компетенції, при винесенні постанови серії ПС1 № 653681 від 05 грудня 2014 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладенні на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, діяв в порушення вимог п.3, п.5, п.9 ч.3 ст.2 КАС України.

Так, в порушення вимог ст.251 КУпАП, ст.256 КУпАП, Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про питання щодо застосування адміністративного законодавства України органами внутрішніх справ України» за № 950 від 04 жовтня 2013 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 жовтня 2013 р. за N 1829/24361, не в повній мірі зазначивши обставини скоєного адміністративного правопорушення, в тому числі не в повній мірі зазначив існуючу схему організації дорожнього руху на перехресті скоєння адміністративного правопорушення, а саме наявність дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінії), а також докази, на основі яких, у визначеному законом порядку відповідач встановив наявність адміністративного правопорушення, винність саме позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не враховуючи клопотань позивача, про надання будь-яких підтверджень його вини, не спростувавши заперечення позивача, не долучивши до справи жодних матеріалів, що підтверджували б факт вчинення адміністративного правопорушення (пояснення свідків правопорушення) та могли бути визнані судом джерелами доказів, суб'єктом владних повноважень, без врахування даних про особу позивача, всіх інших обставин, які мали суттєве значення для правильного вирішення справи, позбавивши можливості позивача користуватися послугами захисника та іншого фахівця у галузі права, виніс та вручив позивачеві постанову про накладення на позивача максимального адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, без урахування вимог ст.33 КУпАП, без урахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступіні його вини, майнового стану, не з'ясувавши, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність,

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині скасування постанови. Оскільки підставою для скасування оскаржуваної постанови є недоведеність під час судового розгляду вини позивача, а не встановлення протиправних дій відповідача при розгляді ним справи про адміністративне правопорушення, суд відмовляє у вимозі щодо визнання дій відповідача протиправними.

Також, суд відмовляє у вимозі про закриття провадження у справі, оскільки відповідно до ч.3 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, а тому прийняття рішення щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган чи повноважена особа, яка вирішує питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вимоги Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо - патрульної служби Державтоінспекції МВС України та керуючись ст. ст. 122 ч. 2, 251, 254, 255, 256, 280, 283, 293 КУпАП, ст.2, 6-10, 17, 71, 72, 122 ч.4, 128 ч.8, 158-163, 171-2, 255, 256 КАС України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 ««Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»»

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ з обслуговування Ленінського району м.Харкова капітана міліції Набоки Миколи Вадимовича, третя особа: Відділення з обслуговування Ленінського району Відділу Державної автомобільної інспекції з обслуговування м.Харкова Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання дій незаконними, скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 653681 від 05.12.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у вигляді 510 грн. штрафу.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: Гримайло А.М.