Справа № 803/2682/14
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Справа № 803/2682/14

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

при секретарі судового засідання Веремчуку В.В.,

за участю представника позивача Бугайова А.О.,

представників відповідача Пивовара В.В., Павлючика О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТСЕРВІС" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання неправомочним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТСЕРВІС" (ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС") звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (Луцька ОДПІ) про визнання неправомочним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 18 листопада 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами.

За наслідками проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС" з питань здійснення фінансово-господарських операцій із Товариством з обмеженою відповідальністю "Сапсан-Юг" (ТзОВ "Сапсан-Юг"), Товариством з обмеженою відповідальністю "Континіум Стрім" (ТзОВ "Континіум Стрім"), Товариством з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" (ТзОВ "Гран Терра") за період з 01 липня 2011 року по 30 червня 2014 року та використання в господарській діяльності товарів (робіт, послуг), придбаних у зазначених суб'єктів господарювання, Луцькою ОДПІ складено акт від 09 вересня 2014 року за № 7671/03-18-22-02/33919198.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 18 листопада 2014 року про збільшення ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС" суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість (ПДВ) на 196 757 грн. 50 коп.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивач просив скасувати з наступних підстав.

Згідно із актом перевірки від 09 вересня 2014 року контролюючий орган дійшов висновку про порушення ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС" норм податкового законодавства за результатами господарських взаємовідносин із ТзОВ "Сапсан-Юг" у грудні 2013 року.

На спростування вказаних обставин позивач зазначав, що поставка товару на його користь ТзОВ "Сапсан-Юг" у грудні 2012 року відбувалась на підставі контракту № 0312.13 від 03 грудня 2013 року. Господарська операція підтверджена відповідними первинними документами, придбаний товар повністю оплачений, що відображено у податковій звітності, наявні посвідчення про якість товару і в подальшому цей товар позивачем було експортовано на підставі зовнішньоекономічного контракту. В акті перевірки від 09 вересня 2014 року не міститься зауважень до документів первинного бухгалтерського обліку, інспектором також не встановлено їх відсутність.

Відповідач заперечує реальність здійснення господарських операцій позивача із вказаним контрагентом на підставі акту Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві) від 25 червня 2014 року № 425/22-03-34059455 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТзОВ "Сапсан-Юг" за період з 01 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року". Згідно із вказаним актом у ТзОВ "Сапсан-Юг" відсутні умови для проведення господарських операцій (встановлено відсутність основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів), а тому угоди, укладені із товариством мають ознаки фіктивності.

Проте, позивач вказав, що дії ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо проведення зустрічної звірки ТзОВ "Сапсан-Юг", за результатам якої складено акт від 25 червня 2014 року № 425/22-03-34059455, товариством було оскаржено в судовому порядку та постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року такі дії визнано протиправними. Крім того, дії ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо проведення зустрічних звірок ТзОВ "Сапсан-Юг", за результатам яких складено акти від 16 квітня 2014 року, 13 червня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТзОВ "Сапсан-Юг" також оскаржувались товариством в судовому порядку і постановами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року, від 01 серпня 2014 року, відповідно, були визнані протиправними.

З наведених підстав позивач просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18 листопада 2014 року.

Відповідно до письмових заперечень проти адміністративного позову від 20 січня 2015 року (а.с. 38-41) відповідач вважав позов безпідставним з таких мотивів.

За результатами перевірки ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС" контролюючим органом зроблено висновок, що укладений між позивачем і ТзОВ "Сапсан-Юг" контракт поставки товару на умовах СРТ № 0312.13 від 03 грудня 2013 року відповідно до вимог частин першої, другої статті 215, частини п'ятої статті 203 Цивільного Кодексу України (ЦК України) є нікчемним і в силу статті 216 цього Кодексу не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю, а виписані ТзОВ "Сапсан-Юг" податкові накладні вважаються недійсними.

Такий висновок ґрунтується на тому, що під час проведення перевірки позивачем не було надано журналу реєстрації довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ). У товарно-транспортних накладних (ТТН) відсутня інформація і відмітки про супроводжуючі вантаж документи, здачу товару, подорожній лист.

Відповідно до акту ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 25 червня 2014 року № 425/22-03-34059455 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТзОВ "Сапсан-Юг" за період з 01 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року" не підтверджено реальність здійснення господарських взаємовідносин останнього, в тому числі із ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС", його фінансово-господарська діяльність проводилась поза межами правового поля, була спрямована на здійснення операцій, пов'язаних із наданням податкової вигоди третіх осіб і не мала ознак товарності.

Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги і просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18 листопада 2014 року з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні просять в задоволенні адміністративного позову відмовити з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підставний і підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом податкове повідомлення-рішення № від 18 листопада 2014 року, прийняте відповідачем як суб'єктом владних повноважень, перевірялося на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Так, судом встановлено, що з 22 серпня по 02 вересня 2012 року Луцькою ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС" з питань здійснення фінансово-господарських операцій із ТзОВ "Сапсан-Юг", ТзОВ "Континіум Стрім", ТзОВ "Гран Терра" за період з 01 липня 2011 року 30 червня 2014 року та використання в господарській діяльності товарів (робіт, послуг), придбаних у зазначених суб'єктів господарювання. За результатами перевірки відповідачем складено акт від 09 вересня 2014 року № 7671/03-18-22-02/33919198 (а.с. 11-25).

Перевіркою встановлено порушення ТзОВ " ПРИВАТСЕРВІС" пунктів 44.1, 44.6, 44.7 статті 44 Податкового кодексу України (ПК України) - занижено ПДВ по взаємовідносинах із ТзОВ "Континіум Стрім" за 2013 рік на загальну суму 62 283 грн.; пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України - завищено податковий кредит по взаємовідносинах із ТзОВ "Континіум Стрім" за вересень 2013 року - червень 2014 року на загальну суму 185 561 грн.; завищено податковий кредит по взаємовідносинах із ТзОВ "Сапсан-Юг" за грудень 2013 року на 157 406 грн.

На підставі акту від 09 вересня 2014 року Луцькою ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 03 жовтня 2014 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на 62 283 грн. за основним платежем, на 15 570 грн. 75 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями; № про збільшення грошового зобов'язання з ПДВ на 340 632 грн. за основним платежем, на 85 158 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № про визначення розміру від'ємного значення суми ПДВ за серпень 2014 року в сумі 2 334 грн.

За результатами розгляду первинної скарги позивача рішенням Головного управління ДФС у Волинській області № 422/10/03-20-10-03-06 від 04 листопада 2014 року податкові повідомлення-рішення № № від 03 жовтня 2014 року скасовані повністю, податкове повідомлення-рішення № від 03 жовтня 2014 року скасоване частково в сумі 229 032 грн. 50 коп. (183 226 грн. за основним платежем, 45 806 грн. 50 коп. штрафних (фінансових) санкцій), а в частині збільшення грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 196 757 грн. 50 коп. (157 406 грн. за основним платежем, 39 351 грн. 50 коп. штрафних (фінансових) санкцій) залишене без змін (а.с. 26-29).

У зв'язку із зменшенням суми грошового зобов'язання за результатами адміністративного оскарження Луцькою ОДПІ було надіслано відповідачу податкове повідомлення-рішення № від 18 листопада 2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 157 406 грн. за основним платежем, на 39 351 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 30).

Висновок податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства ґрунтується на тому, що платником податку безпідставно включено суми ПДВ до податкового кредиту за грудень 2013 року, які виникли при взаємовідносинах з ТзОВ "Сапсан-Юг", оскільки укладений контракт має ознаки нікчемності, а оформленні документи на поставку товару не підтверджують реальності і товарності господарської операції.

Суд не погоджується з висновком відповідача щодо безпідставного включення позивачем сум ПДВ до податкового кредиту в розмірі 157 406 грн. за грудень 2014 року з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03 грудня 2013 року між ТзОВ "Сапсан-Юг" (постачальник) і ТзОВ " ПРИВАТСЕРВІС" (покупець) укладено договір № 0312.13 поставки товару на умовах СРТ (а.с. 58-61). Відповідно до умов вказаного договору постачальник зобов'язався передати у власність покупця товар - макуху соняшникову, а покупець - прийняти і оплатити його вартість протягом одного банківського дня з дня поставки партії товару за ціною 1 840 грн. за 1 метричну тонну (в т.ч. ПДВ). Сторони визначили, що постачальник поставляє товар (в загальній кількості - до 20 грудня 2013 року) у місце призначення: Дніпровський термінал, м. Херсон, вул. Перекопська, 169.

На виконання умов договору № 0312.13 від 03 грудня 2013 року ТзОВ "Сапсан-Юг" поставило, а ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС" прийняло товар (макуху соняшникову) в загальній кількості 513,28 тонн загальною вартістю 944 435 грн. 20 коп. (в т.ч ПДВ 157 405 грн. 87 коп.), що стверджується видатковими накладними: № 255 від 06 грудня 2013 року, № 256 від 09 грудня 2013 року, № 262 від 11 грудня 2013 року, № 269 від 12 грудня 2013 року, № 284 від 13 грудня 2013 року, № 287 від 16 грудня 2013 року (а.с. 62-67).

ТзОВ "Сапсан-Юг" виписано позивачу податкові накладні на загальну суму коштів, що підлягають сплаті, 944 435 грн. 20 коп. (в т.ч ПДВ 157 405 грн. 87 коп.): № 27 від 06 грудня 2013 року, № 51 від 09 грудня 2013 року, № 57 від 11 грудня 2013 року, № 65 від 12 грудня 2013 року, № 69 від 13 грудня 2013 року, № 82 від 16 грудня 2013 року (а.с. 68-73), які продавцем були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем здійснено повну оплату придбаного товару, що стверджується виписками про рух коштів на банківському рахунку за період з 06 по 27 грудня 2013 року (а.с. 74-80).

На підтвердження поставки товару позивачем надано суду товарно-транспортні накладні, виписані ТзОВ "Сапсан-Юг" від 03-06 грудня 2013 року, 09-13 грудня 2013 року (а.с. 81-98), відповідно до яких вантажовідправник - ТзОВ "Сапсан-Юг", вантажоодержувач - ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС", товар - макуха соняшникова, пункт розвантаження - Дніпровський термінал, м. Херсон, вул. Перекопська, 169. Згідно із посвідченнями про якість на макуху соняшникову № № 0312-1, 0312-2, 0312-3, 0412-1, 0412-2, 0512-1, 0512-2, 0612-1, 0612-2, 0912-1, 1012-1, 1012-2, 1112-1, 1112-2, 1112-3, 1212-1, 1212-2, 1312-1 виробником поставленого товару є ТзОВ "Сапсан-Юг", який було відправлено із станції с. Знаменівка у пункт призначення Дніпровський термінал на користь позивача. В пункті розвантаження у м. Херсон товар, придбаний у ТзОВ "Сапсан-Юг", приймав директор ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС", що стверджується наказами про відрядження № 1-в від 29 листопада 2013 року, № 2-в від 10 грудня 2013 року, № 1-в від 10 січня 2014 року, звітами про використання коштів, виданих на відрядження (а.с. 117-122).

Судом не беруться до уваги посилання відповідача на відсутність інформації і відміток про супроводжуючі вантаж документи, здачу товару, подорожній лист у товарно-транспортних накладних, як на доказ безтоварності господарських операцій, оскільки, відповідно до умов контракту, товар в пункт розвантаження у м. Херсон поставлявся ТзОВ "Сапсан-Юг" і товарно-транспортні накладних були заповнені останнім. Крім того, позивачем надано докази прийняття вказаного товару в пункті розвантаження директором ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС".

В подальшому придбану макуху соняшникову (513,28 тонн) ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС" на підставі зовнішньоекономічного контракту № SFC 0312 від 03 грудня 2013 року (а.с. 123-126) реалізовано компанії "TENFORE SYSTEMS UK LIMITED" в Туреччину, поставка відбувалась шляхом самовивозу товару із пункту Дніпровський термінал (м. Херсон, вул. Перекопська, 169) покупцем, що стверджується актом прийому-передачі від 13 січня 2014 року, митною декларацією (форми МД-2) від 16 січня 2014 року, міжнародним ветеринарним сертифікатом № 071181 від 11 січня 2014 року, фітосанітарним сертифікатом № 75/21-018/ЕК-212469 від 11 січня 2014 року, сертифікатом радіаційного дослідження вантажу № ТМ-Р від 11 січня 2014 року. Банківською випискою по особовому рахунку позивача від 30 грудня 2013 року підтверджується оплата компанією "TENFORE SYSTEMS UK LIMITED" придбаного товару на підставі контракту № SFC 0312 від 03 грудня 2013 року (а.с. 132).

Отже, як встановлено судом, сторонами контракту № 0312.13 від 03 грудня 2013 року виконано його умови, оформлено видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, посвідчення про якість, виписано податкові накладні. Усі вказані документи оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та надані до позовної заяви. Крім того, позивачем підтверджена подальша реалізація цього ж товару. Контролюючим органом вказаних обставин не заперечено і не спростовано.

Згідно з частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України (ЦК України), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини другої статті 215, частини першої статті 216 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України, зокрема це: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до статті 207 Господарського кодексу України (ГК України) господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути, на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади, визнано судом недійсним повністю або в частині.

Необхідними умовами для визнання зобов'язання недійсним відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України є, зокрема, його вчинення з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність вчинення зобов'язання і суперечність його мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Таким чином, при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Матеріали справи свідчать про те, що правочин, укладений між позивачем та ТзОВ "Сапсан-Юг" виконаний обома сторонами.

Згідно із статтею 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Сторони самостійно визначають форму договору. В силу статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність волевиявлення за істотними умовами договору однією із сторін; спір між сторонами щодо недійсності договору відсутній.

Податковим органом не доведено, що господарські зобов'язання між позивачем та ТзОВ "Сапсан-Юг" вчинені з метою, заздалегідь суперечною інтересам держави та суспільства, та не були спрямовані на реальне настання правових наслідків. Крім того, відповідно до акту перевірки від 09 вересня 2014 року за № 7671/03-18-22-02/33919198 порушень при здійсненні господарської діяльності позивачем контролюючим органом не виявлено.

Факт придбання товару позивачем, транспортування, його повна оплата та подальший експорт на підставі зовнішньоекономічного контракту підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Перевіривши первинні документи, суд приходить до висновку, що вони оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704.

Податковим органом не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, а тому зазначені документи є підставою для бухгалтерського обліку.

Контролюючий орган дійшов висновку про нікчемність договору № 0312.13 від 03 грудня 2013 року, укладеного позивачем із ТзОВ "Сапсан-Юг" на підставі акту ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 425/22-03-34059455 від 25 червня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТзОВ "Сапсан-Юг" за період з 01 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року", відповідно до якого контролюючим органом не встановлено місцезнаходження ТзОВ "Сапсан-Юг", виявлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, основних фондів ТзОВ "Сапсан-Юг".

Пунктом 73.5 статті 73 ПК України передбачено, що з метою отримання податкової інформації, контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Відповідно до пунктів 2 - 4 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1232 (Порядок № 1232), зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання щодо здійснення операцій, з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань.

З метою проведення зустрічної звірки орган державної податкової служби (ініціатор) надсилає органу державної податкової служби (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних.

Зустрічна звірка може бути проведена органом державної податкової служби (ініціатором) самостійно у разі, коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому ж органі державної податкової служби, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту.

Орган державної податкової служби (виконавець), який проводить зустрічну звірку, складає довідку за наявності інформації, для отримання якої надіслано запит органом державної податкової служби (ініціатором), та її документального підтвердження. У разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації орган державної податкової служби (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1232 у разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1232 за результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Отже, проведення звірки - це дії по співставленню даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, за результатами здійснення яких складається довідка.

Виходячи з приписів підпункту 4.4 пункту 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема, у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням, відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Судом встановлено, що Луцька ОДПІ не зверталася до ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві, на обліку в якій перебуває суб'єкт господарювання - ТзОВ "Сапсан-Юг" - контрагент позивача, з запитом про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС" даних.

Крім того, суд вважає, що оскільки зустрічна звірка ТзОВ "Сапсан-Юг" фактично не проводилася, то в акті про неможливість проведення зустрічної звірки контролюючим органом не могли викладатися висновки, зокрема, щодо відсутності необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, основних фондів, крім того, про відсутність факту виконання господарських зобов'язань та відсутність фактичних дій підприємства, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань, відсутність наміру створення правових наслідків, а отже - фіктивний характер дій.

Такі висновки могли б бути викладені у довідці за результатами проведення зустрічної звірки.

Суд приходить до висновку, що складений ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві акт про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача є різновидом податкової інформації і на його підставі не може бути прийнято податкове повідомлення-рішення про визначення грошових зобов'язань, в даному випадку - збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ на 157 406 грн., сплаченого ТзОВ "ПРИВАТСЕРВІС" при купівлі товару.

Крім того, судом взято до уваги, що дії ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо проведення зустрічної звірки ТзОВ "Сапсан-Юг", за результатам якої складено акт від 25 червня 2014 року № 425/22-03-34059455, товариством було оскаржено в судовому порядку та постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року такі дії визнано протиправними. Крім того, дії ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо проведення попередніх зустрічних звірок ТзОВ "Сапсан-Юг" (акти від 16 квітня 2014 року, 13 червня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТзОВ "Сапсан-Юг") також оскаржувались товариством в судовому порядку і постановами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року, від 01 серпня 2014 року, відповідно, були визнані протиправними.

Відповідно до підпункту а) пункту 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до підпункту а) пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з правилами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем надано контролюючому органу всі належним чином оформлені первинні документи, передбачені податковим законодавством, і що позивач правомірно включив до податкового кредиту за грудень 2013 року суму ПДВ 157 406 грн., сплачену при придбанні у ТзОВ "Сапсан-Юг" товару.

Отже, контролюючим органом не доведено отримання платником податку необґрунтованої податкової вигоди, оскільки його доводи не ґрунтуються на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника на формування податкових зобов'язань і податкового кредиту. Контролюючим органом не доведено існування таких обставин, не спростовано реальності виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг), а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, зокрема, податковими накладними, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Виходячи з презумпції добросовісності платника суд вважає, що недобросовісність платника не встановлена судом, оскільки відповідачем - контролюючим органом в порушення вимог частин першої і другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не представлено доказів недобросовісності позивача і не спростовано реальності виконання ним господарських операцій з ТзОВ ТзОВ "Сапсан-Юг", на підставі яких позивачем сформовано податкові зобов'язання та податковий кредит.

На підставі наведеного адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України слід присудити на користь позивача всі здійснені ним і документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (а.с.2).

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області № від 18 листопада 2014 року про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТСЕРВІС" суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 196 757 грн. 50 коп.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТСЕРВІС" з Державного бюджету України 393 грн. 52 коп. судових витрат (триста дев'яносто три гривні 52 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 31 січня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.А. Александрова