Справа № 804/16331/14
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
при секретарі Риженко О.В.,
представника позивача Медведєва К.І.,
представника відповідача Задорожної А.Ю.
06.10.2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці Міндоходів, в якому позивач просить:
- визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600029/1 від 29.04.2014 року.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
28.01.2014 року між ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (покупець) та фірмою «Vesuvius Poland Sp. Z O.O.» - продавець укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № 14-0156-12, відповідно до якого останній зобов'язаний поставити вогнетривковий бетон, що виробляє сам продавець, в кількості 20 т. по ціні 924,5 Євро за 1 т, загальною вартістю 18 490 Євро;
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав доводи, аналогічні позовній заяві та просив задовольнити позов у повному обсязі за викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та надала до суду заперечення, в яких зазначено наступне.
Позивачем не надано до перевірки документи щодо проведення розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 20.01.2013 року № 14-0156-12, що унеможливлює перевірку числового значення заявленої митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Копія митної декларації країни відправлення, не містить відомостей необхідних для перевірки та підтвердження числових значень складових митної вартості, заповнена іноземною мовою та надано без перекладу; надані позивачем документи не містять відомостей, що однозначно свідчать до включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару та місця призначення;
У додатково наданому висновку Дніпропетровської ТТП № ГО-2230 відсутні відомості щодо проведених експертом відповідних розрахунків, коефіцієнтів, порядку розрахунку, відсутні відомості щодо врахування експортом часу ввезення товару та часу розміщення інформації на Інтернет-сайтах.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, суд встановив наступне.
29.04.2014 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці Міндоходів для митного оформлення товару - «Вогнетривкий бетон марки Criterion 80-PE» та подав відповідну декларацію № 110010000/2014/020550 від 29.04.2014 року з доданими до неї документами, а саме:
- міжнародна автомобільна накладна (CMR) № 000062 від 25.04.2014 року.
- документ доставки ЕЕ № 110000000.2014.910113 від 26.04.2014 року.
- рахунок-фактура (інвойс) №131402981 від 25.04.2014 року.
- пакувальний лист № 151402900 від 25.04.2014 року.
- доповнення до зовнішньоекономічного контракту Специфікація № 1 від 28.01.2014 року.
- інформація про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару № 2730 від 25.04.2014 року.
- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 25.04.2014 року.
- сертифікат про проходження товару загальної форми № PL/MF/AK 0036024 від 25.04.2014 року.
- сертифікат якості від 25.04.2014 року.
- копія митної декларації країни відправлення 14PL351010Е0028231 від 25.04.2014 року.
- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № 110010000/2014/020550 від 29.04.2014 року.
- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 110/2012/0001471 від 28.03.2013 року.
- прейскурант виробника товару б/н від 30.09.2013 року.
- комерційна пропозиція № 13/09/30 від 30.09.2013 року
- лист виробника товару від 25.04.2014 року.
- рішення про визначення коду товару № КТ-110-0246-2012 від 10.02.2012 року.
- лист виробника товару № 13/02/13-05 від 13.02.2013 року.
Вказаний вище товар був придбаний позивачем згідно умов контракту купівлі-продажу від 28.01.2014 року за № 14-0156-12, продавцем товару є «Vesuvius Poland SP. Z O.O.», покупцем товару є ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського».
Позивачем подано до митного органу декларацію митної вартості та вантажно-митну декларацію від 29.04.2014 року № 110010000/2014/020550, в якій зазначено вартість поставлених вогнетривких товарів вагою 20 т на суму 290 444,75 грн.
Посадовою особою митного органу здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі використаних при обчисленні митної вартості та контроль правильності класифікації товарів згідно з УКТЗЕД, за результатами якого прийнято рішення про витребування додаткових документів:
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включенні у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- переклад копії митної декларації країни відправлення;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Позивачем надано до митного органу висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 27.05.2014 року № ГО 2230 щодо ринкової вартості товару «вогнетривкий бетон марки Criterion 80 PE» польського походження імпортованого ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» за зовнішньоекономічним контрактом від 28.01.2014 року № 14-0156-12, специфікація № 1 від 28.01.2014 року, інвойс № 131402981 від 25.04.2014 року, сертифікат якості від 25.04.2014 року, інформаційна характеристика продукції, цінова інформація Інтернету, підтверджено вартість, зазначену інвойсах, наданих до митного оформлення, на умовах поставки DAP - ст. Правда, м. Дніпродзержинськ.
Зазначений висновок митним органом не прийнято до уваги оскільки він унеможливлює перевірку ідентифікації компанії та перевірку сфери її діяльності, цінових даних, розміщення на сайті, що не дозволяє впевнитися у достовірності заявлених даних.
В тому числі, митницею було прийнято і рішення про коригування митної вартості товарів від 29.04.2014 року № 110010000/2014/600029/1, за яким митним органом було скориговано митну вартість товару, що імпортується із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - 2-r - резервним методом із застосуванням раніше визначеної вартості за митною декларацією від 18.12.2013 року № 110010000/2013/023110, від 23.12.2013 року № 110010000/2013/023136 за ціною 1,5133 Євро/кг.
Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності ( статті 17 та додаток Ш, параграф 6 Угоди).
За нормами п.2 ст.52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
У відповідності до вимог ч.2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є : декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок -проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати ( за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до положень ч.6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або за відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлено судом в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, у поданих позивачем документах до митного оформлення товару містилися розбіжності відповідно п. 3 ст. 53 МКУ, а саме: документи не містили всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу.
Про зазначені розбіжності митний орган повідомив позивача та направив повідомлення про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за обраним позивачем методом згідно до вимог п.2, п.3 ст.53 Митного кодексу України.
Проте, наданий до митного органу висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 27.05.2014 року № ГО 2230 щодо ринкової вартості товару «вогнетривкий бетон марки Criterion 80 PE» не дає можливості для визначення митної вартості товару у спосіб та за ціною, отриманими позивачем.
Про наявності встановлених митним органом розбіжностей у поданих документах до митного оформлення та не спростований позивачем у ході судового розгляду справи та встановлено, що саме вищевказані розбіжності і призвели до неможливості здійснення митним органом числового значення митної вартості та неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору у відповідності до вимог ч.2 ст. 58 Митного кодексу України.
Відповідно до п.4 ст. 57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 Митного кодексу України.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, митним органом проведено консультацію з декларантом позивача з приводу надання відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, проте, декларант позивача відмовився надавати будь-які документи щодо підтвердження митної вартості товару.
Згідно ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Отже, з урахуванням того, що позивачем були подані неповні/недостовірні відомості про митну вартість товарів та використані декларантом відомості про митну вартість товарів не підтверджені документально, не визначені кількісні і достовірні показники, які піддаються обчисленню, митниця не мала можливості для застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору - ( ст.58 Митного кодексу України).
Згідно п.3 ст.58 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 Митного кодексу України.
Так, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем достатньо обґрунтовано, а позивачем не спростовано правомірне застосування послідовності переходу від одного методу до наступного методу визначення митної вартості.
При цьому, згідно ст. 33 Митного кодексу України митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені,оброблені та накопичені у інформаційних системах та складаються з відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших документів.
Метод визначення митної вартості товарів, передбачений ст.ст. 59,60 Митного кодексу України щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту, який збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього - неможливо було застосувати у зв'язку з відсутністю інформації у митного органу щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості.
Застосувати методи, передбачені ст.ст.61-63 Митного кодексу України - методи визначення митної вартості на основі віднімання або додавання - також було неможливо у зв'язку з тим, що відсутні були документально підтверджені дані, які підлягають обчисленню.
У разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів, визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
Митна вартість, визначена згідно з положеннями ст.64 Митного кодексу України повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Так, митним органом було визначено митну вартість товару із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - 2-r резервним методом із застосуванням вартостей, визначених митним органом та з урахуванням наявної у митниці інформації щодо вартості транспортних витрат з країни експорту, отриманої від державних органів на запит Держмитслужби України (МД від 18.12.2013 року № 110010000/2013/023110, від 23.12.2013 року № 110010000/2013/023136 аналогічного товару за ціною 1,5133 Євро/кг. Метод 2-r).
У зв'язку з наведеним та з урахуванням подання позивачем неповних відомостей про митну вартість товару, митницею було правомірно скориговано митну вартість товару шляхом прийняття відповідного рішення на підставі ст.55 Митного кодексу України від 29.04.2014р., яке наявне в матеріалах справи.
Відповідно до ст.55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування митної вартості товарів має містити наявну у митного органу інформацію щодо умов, що могли вплинути на ціну товару та призвели до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.
Зі змісту рішення про коригування митної вартості від 29/04/2014 року № 110010000/2014/600029/1 вбачається, що воно містить дані щодо неможливості визначення митної вартості за ціною договору, вимоги про надання додаткових документів, проведення консультацій, отримання та перевірку додаткових документів, процедури консультацій митної вартості, послідовності застосування методів визначення митної вартості, суми та підстави коригування.
Відповідно до вимог ст. 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом умов, визначених цим Кодексом.
Згідно ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюються картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.
Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Водночас, і частина 1 статті 71 КАС України покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.
Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Представники позивача не навели жодних підстав та не надали будь-яких доказів на підтвердження протиправності прийнятих митним органом оспорюваних рішень з урахуванням того, що судом встановлено подання позивачем неповних та недостовірних (суперечливих) даних (документів) для визначення митної вартості товару за ціною договору.
За викладених обставин, перевіривши оспорювані рішення у відповідності до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що оспорювані рішення прийняті відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Митним кодексом України з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому в адміністративного суду відсутні правові підстави для задоволення даного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Відповідно до платіжного доручення від 26.09.2014 р. №1921 за подання адміністративного позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 827,00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)грн. 76 коп., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12,71,86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 11 листопада 2014 року.

Суддя Є.О. Жукова