Справа № 825/3841/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3841/14 Головуючий у 1-й інстанції: Кашпур О.В. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Новгород-Сіверської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Новгород-Сіверське лісове господарство» до Новгород-Сіверської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Новгород-Сіверської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Чернігівській області № та № від 06 листопада 2014 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Новгород-Сіверська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Чернігівській області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України - суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, працівниками Новгород-Сіверської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Чернігівській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» з питання правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПП «Фонтекс-Агро» за лютий-червень 2013 року, за результатами якої складено акт № 638/22/00993538 від 21 жовтня 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 198.3 п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України внаслідок чого завищено суму податкового кредиту за рахунок включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість від ПП «Фонтекс-Агро» за період лютий - червень 2013 року на загальну суму ПДВ 54 869, 00 грн. в т.ч. за лютий 2013 року на суму 12 521, 00 грн., за березень 2013 року на суму 13 616, 00 грн., за квітень 2013 року на суму 15 470, 00 грн., за травень 2013 року на суму 6 794, 00 грн., за червень 2013 року на суму 6 468, 00 грн., в результаті чого підприємством:

- завищено від'ємне значення (ряд. 19 Декларації) - на загальну суму 32 661, 00 грн., в т.ч. за лютий 2013 року на суму 12 521, 00 грн., за березень 2013 року на суму 13 616, 00 грн. та за травень 2013 року на суму 6 794, 00 грн.;

- занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету (ряд. 25.1 Декларації) - на загальну суму 31 861, 00 грн., в т.ч. за квітень 2013 року на суму 25 393, 00 грн. та за червень 2013 року на суму 6 468, 00 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 06 листопада 2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 39 826, 30 грн., з них 31 861, 00 грн. - основного платежу та 7 965, 30 грн. - штрафних санкцій

- № від 06 листопада 2014 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 32931,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої, між ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство», як покупцем, та ПП «Фонтекс-Агро», як постачальником, було укладено договір поставки паливно-мастильних матеріалів № 077 від 09 лютого 2013 року. Відповідно до умов договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити поставлені паливно-мастильні матеріали. Асортимент, кількість (обсяг), ціна за відповідну одиницю виміру ПММ визначається у специфікації, яка є додатком № 1 до цього Договору. Право власності на ПММ, вказані у специфікації, виникає у покупця з моменту отримання ПММ покупцем відповідно до умов цього договору.

Протягом лютого - червня 2013 року ПП «Фонтекс-Агро» відповідно до специфікацій поставлено бензин А-76, А-95 дизельне пальне.

Отримання паливно-мастильних матеріалів між ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» підтверджується видатковими накладними № 5РН0000265 від 09 лютого 2013 року, № 5РН0000419 від 01 березня 2013 року, № 5РН0000516 від 15 березня 2013 року, № 5РН0000603 від 01 квітня 2013 року, № 5РН0000730 від 09 квітня 2013 року, № 5РН0000800 від 17 квітня 2013 року, № 5РН0001213 від 17 травня 2013 року, № 5РН 0001560 від 14 червня 2014 року.

Поставка паливно-мастильних матеріалів підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) № від 09 лютого 2013 року, № від 01 березня 2013 року, № від 15 березня 2013 року, № від 17 квітня 2013 року, № від 01 квітня 2013 року, № від 09 квітня 2013 року, № від 17 травня 2013 року, № від 14 червня 2013 року.

В матеріалах справи наявні паспорти якості № 423 від 07 грудня 2012 року на бензин марки А-76, № 15 від 27 січня 2013 року на бензин марки А-95, № 801 на дизельне пальне Л0.05-62 (ДТ-2).

На суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість ПП «Фонтекс-Агро» було виписано позивачу податкові накладні № 106 від 09 лютого 2013 року, № 1 від 01 березня 2013 року, № 99 від 15 березня 2013 року, № 2 від 01 квітня 2013 року, № 61 від 09 квітня 2013 року, № 139 від 17 квітня 2013 року, № 194 від 17 травня 2013 року, № 164 від 14 червня 2013 року.

Крім того, позивачем надано звіти про збереження нафтопродуктів по складу ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» за лютий, березень, квітень, травень, червень 2013 року, що свідчать про надходження паливно-мастильних матеріалів, придбаних позивачем у ПП «Фонтекс-Агро» до складу підприємства.

Використання палива ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» у власних господарських цілях підтверджують накладні на внутрішнє переміщення.

На підтвердження належного бухгалтерського обліку товарно-матеріальних цінностей, що надійшли на баланс лісового господарства позивачем надано журнали-ордери і відомості по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за лютий, березень, квітень, травень, червень 2013 року та головну книгу рахунок № 203 (а.с. 140-158 Т.1).

Позивачем також надано копії свідоцтв про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з додатками, відповідно до яких резервуари для зливу паливно-мастильних матеріалів відповідають вимогам ДСТУ 4218:2003, свідоцтва чинні до 21 липня 2016 року. Крім того, позивачем надано інвентаризаційний опис від 08 листопада 2012 року, що свідчить про наявність на ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» автозаправної станції .

ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» перераховано на розрахунковий рахунок ПП «Фонтекс-Агро» суму 986 579, 39 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України - не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України - право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарська операція згідно зі ст. 1 названого Закону - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, з наведених законодавчих приписів вбачається, що наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків. При цьому господарські операції мають бути відображені в податковому обліку відповідно до їх реального змісту.

Зокрема, не може визнаватися право платника ПДВ на податковий кредит у тому разі, якщо відповідні товари ним реально не придбавалися, або якщо витрати на таке придбання реально не понесені тощо.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, податкові та видаткові накладні тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, реальність господарських відносин позивача з ПП «Фонтекс-Агро» підтверджується належним чином укладеними договорами, видатковими та податковими накладними, що підтверджують факт поставки паливно-мастильних матеріалів, та платіжними дорученнями, що повністю відповідає умовам договорів та підтверджує саме направлення викладених у зазначених договорах правочинів на реальне настання правових наслідків.

Крім того, на момент укладення господарської угоди та в період її виконання відомості в Єдиному державному реєстрі з приводу реєстрації ПП «Фонтекс-Агро» було чинне. Крім того, ТОВ «ПП «Фонтекс-Агро» було зареєстроване платниками податку на додану вартість.

Колегія суддів також звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, зокрема по взаємовідносинам ПП «Фонтекс-Агро» та ПП «Акцент-Поставка».

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином дослідив реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Новгород-Сіверської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Коротких А. Ю.