Справа № 2а-361/09/0770
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Справа № 876/11584/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 липня 2013р. по справі за позовом Державної фінансової інспекції в Закарпатській області до Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

22.01.2009р. позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації (далі -відповідач) виконати вимогу від 17.10.2008 року №07-04/5989, в частині відшкодування коштів в сумі 141500,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під час проведення ревізії використання коштів по КФК 170102 "Компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом" було встановлено, що використання коштів проводилось на оплату послуг, згідно укладених договорів з 11-ма автоперевізниками - суб'єктами господарювання. Однак, оскільки автоперевізники перебували на спрощеній системі оподаткування, то відповідачем за період з 01.07.2007 року по 01.07.2008 року було зайво витрачено бюджетні кошти, на оплату компенсації збитків за перевезення пільгових категорій пасажирів, внаслідок включення до вартості послуг (виходячи із тарифу) приватних підприємців - фізичних осіб, які не зареєстровані платниками податку на додану вартість на загальну суму140030,25 грн. Також, проведеною ревізією використання коштів державного бюджету, передбачених на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства і дітям інвалідам встановлено фінансові порушення на загальну суму 3373,54 грн., які виникли внаслідок того, що окремими працівниками відділу освіти при виході на роботу в режимі повного робочого часу не проінформовано відповідача в десятиденний термін про вихід на роботу, як обставину, що призводить до припинення виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Із вказаної суми фінансових порушень, а саме: 3373,54 грн., забезпечено відшкодування коштів в розмірі 2443,46 грн., таким чином, невідшкодованою залишається заборгованість в розмірі 930,08 грн. Проведеною ревізією щодо достовірності даних поданих громадянами до відповідача про наявність у їх володінні автомобілів виявлено, що внаслідок недостовірності поданих громадянином ОСОБА_1, мешканцем АДРЕСА_1 даних про наявність у його володінні та членів його сім'ї більше одного транспортного засобу, незаконно призначено та виплачено субсидій на загальну суму 539,73 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 липня 2013р. позов задоволено. Зобов'язати Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області виконати вимогу від 17.10.2008 року №07-04/5989, в частині відшкодування коштів в сумі 141500,06 грн.

Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області оскаржило дану постанову з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що як вбачається із змісту вимоги Державної фінансової інспекції в Закарпатській області (контрольно-ревізійного управління), її пред'явлено у зв'язку з нецільовим використанням державних коштів.

Проте, згідно зі ст.119 Бюджетного кодексу України, нецільовим використанням бюджетних коштів є витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим Законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет, виділеним бюджетним асигнуванням чи кошторису та має наслідком зменшення асигнувань розпорядникам бюджетних коштів на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням, і притягнення відповідних посадових осіб до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності у порядку, визначеному законами України.

Відповідно до ст.ст.7, 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування зобов'язані забезпечувати компенсацію втрат автомобільному перевізнику внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів за регульованими тарифами.

Пунктом 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256, передбачено, що «фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік...»

Згідно з п.3 вищевказаного Порядку «головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення».

Як вбачається з акту ревізії, зазначені як зайво виплачені кошти в сумі 140030,25 грн. були виплачені Управлінням праці та соціального захисту населення Хустської райдержадміністрації автоперевізникам в якості компенсації витрат внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів за регульованими тарифами на підставі укладених між Управлінням праці та соціального захисту населення Хустської райдержадміністрації суб'єктами підприємницької діяльності (фізичними особами) угод «Про перевезення та здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян району».

Висновки про те, що Управління праці та соціального захисту населення Хустської райдержадміністрації незаконно включало в суму компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом податок на додану вартість вважає безпідставними, необгрунтованими та незаконними.

ст.10 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що реалізація єдиної тарифної політики держави на автомобільному транспорті передбачає затверджену центральним органом виконавчої влади з питань автомобільного транспорту методику розрахунків тарифів за видами перевезень.

Згідно ст.8 Закону України «Про ціни і ціноутворення» державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів), граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів. Відповідно до ст.9 цього Закону, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються державними органами України. Згідно зі ст.10 Закону, зміна рівня державних фіксованих та регульованих цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг здійснюється в порядку і в строки, що визначаються тими органами, які відповідно до цього Закону затверджують або регулюють ціни (тарифи). Зміна державних фіксованих та регульованих цін і тарифів може здійснюватись у зв'язку із зміною умов виробництва і реалізації продукції, що не залежить від господарської діяльності підприємств.

Відповідно до п.12 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 року №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», тарифи на перевезення пасажирів автобусами, які працюють у звичайному режимі руху, в приміському та міжміському внутрішньо обласному сполученні, встановлюють обласні державні адміністрації.

Розпорядженнями голови Закарпатської обласної державної адміністрації були встановлені тарифи на перевезення пасажирів автобусами, які працюють у звичайному режимі руху у приміському та міжміському внутрішньообласному сполученні, а саме: Розпорядженням від 13.01.2006 року №8 - у розмірі 0,12 гривень за 1 км проїзду пасажирів (з урахуванням податку на додану вартість); Розпорядженням від 28.12.2007 року №776 - у розмірі 0,15 гривень за 1 км проїзду (з урахуванням податку на додану вартість); Розпорядженням від 03.06.2008 року №352 - у розмірі 0,18 гривень за 1 км проїзду пасажира (з урахуванням податку на додану вартість).

Ці тарифи були встановлені для всіх суб'єктів господарювання, незалежно від того, чи є вони платниками ПДВ чи не є платниками даного податку. Інших тарифів, без урахування ПДВ, станом на 2007-2008 роки головою Закарпатської облдержадміністрації чи будь-яким іншим державним органом, або посадовою особою встановлено не було.

Управління праці та соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області при проведенні розрахунків сум компенсаційних виплат автоперевізникам за перевезення пільгової категорії громадян було зобов'язане виходити з розмірів тарифів, встановлених розпорядженнями голови Закарпатської обласної державної адміністрації.

Що стосується вимоги Державної фінансової інспекції в Закарпатській області від 17.10.2008 року №07-04/5989, на 930,08 грн. невідшкодованої суми, то дана вимога позивача виконана, а відповідне інформування з доданням копій відповідних документів проведено (копія листа міститься в матеріалах справи).

З приводу вимоги про незаконно призначені та виплачені субсидії на загальну суму 539,73 грн., то на виконання даної вимоги позивача направлено відповідні матеріали в Хустську міжрайонну прокуратуру Закарпатської області (копія листа міститься в матеріалах справи).

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем проведено ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності відповідача за період з 01.07.2007 року по 01.07.2008 року, про що складено акт від 26.09.2008 року за №07-04/46.

Під час проведення ревізії позивачем виявлено фінансові порушення відповідача на загальну суму 144256,43 грн.

За результатами проведеної ревізії та виявлених порушень позивачем відповідачеві було надіслано вимогу від 17.10.2008 року №07-04/5989 про усунення виявлених порушень.

Зокрема, проведеною позивачем ревізією встановлено, що розрахунки компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом проводився відповідачем виходячи із кількості перевезених громадян-пільговиків, кількості перевезень та вартості проїзду, розрахованого із урахуванням тарифу, затвердженого на 2007-2008 роки розпорядженнями Закарпатської обласної державної адміністрації, зокрема: №8 від 13.01.2006 року із розрахунку 0,12 грн. за 1 км проїзду пасажира (з урахуванням ПДВ); №776 від 28.12.2007 року із розрахунку 0,15 грн. за 1 км проїзду пасажира (з урахуванням ПДВ); №352 від 03.06.2008 року із розрахунку 0,18 грн. за 1 км проїзду пасажира (з урахуванням ПДВ).

Однак, у відповідності до інформації отриманої на письмовий запит від Хустської ОДПІ в період з 01.07.2007 року по 01.07.2008 року суб'єкти підприємницької діяльності - фізичні особи, які отримували вищевказані компенсаційні виплати, а саме: ПП ОСОБА_3, ПП ОСОБА_4, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_7, ПП ОСОБА_8 (ОСОБА_9), ПП ОСОБА_10, ПП ОСОБА_11, ПП ОСОБА_12, ПП ОСОБА_13, ПП ОСОБА_14, ПП ОСОБА_2 не належали до платників податку на додану вартість, а перебували на спрощеній системі оподаткування (на умовах сплати єдиного податку).

Також, проведеною ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.07.2007 року по 01.07.2008 року було встановлено порушення під час використання коштів державного бюджету, передбачених на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства і дітям інвалідам на загальну суму 3373,54 грн. Зокрема, окремими працівниками відділу освіти при виході на роботу в режимі повного робочого часу не було проінформовано відповідача в десятиденний термін про вихід на роботу, як обставину, що призводять до припинення виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, чим порушено пункт 46 "Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 року (далі - Порядку №1751).

Також, п.20 Порядку №1751 передбачено, що роботодавець повинен протягом 5-ти днів після видання наказу про припинення зазначеної відпустки повідомити про це орган ПСЗН.

Зокрема, позивачем в ході ревізії було встановлено, що ОСОБА_15 вчитель початкових класів Рокосівської ЗОШ І-ІІІ ступенів при виході на роботу з 01.09.2007 року на повну ставку не проінформувала відповідача про вказану обставину, внаслідок чого за період з 01.09.2007 року по 01.07.2008 року їй було зайво нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку на загальну суму 1419,33 грн.

Також, ревізією встановлено, що ОСОБА_17 вчитель початкових класів Яблунівської ЗОШ І-ІІІ ступенів при виході на роботу з 01.09.2007 року на повну ставку не проінформувала відповідача про вказану обставину, внаслідок чого за період з 01.09.2007 року по 08.09.2007 року їй було зайво нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку на загальну суму 35,86 грн.

Під час ревізії встановлено, що ОСОБА_18 вчитель математики та педагог організатор Вишківської ЗОШ І-ІІІ ступенів при виході на роботу з 01.09.2007 року на повну ставку не проінформувала відповідача про вказану обставину, внаслідок чого за період з 01.09.2007 року по 18.02.2008 року їй було зайво нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку на загальну суму 788,27 грн.

Також, позивачем під час ревізії встановлено, що ОСОБА_19 при виході на роботу з 05.11.2007 року на 0,5 ставки бібліотекаря та на 0,75 ставки ГДП Крайниківської ЗОШ І-ІІІ ступенів не проінформувала відповідача про вказану обставину, внаслідок чого за період з 05.11.2007 року по 01.07.2008 року їй зайво нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку на загальну суму 1130,08 грн.

Разом з тим, на час розгляду даної адміністративної справи відповідачем було частково забезпечено відшкодування вище зазначених фінансових порушень в розмірі 2443,46 грн., отже залишаються не відшкодованими незаконно виплачені допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку в розмірі 930,08 грн.

Також, в ході проведення ревізії щодо достовірності даних поданих громадянами до відповідача про наявність у їх володінні автомобілів, позивачем шляхом порівняння даних отриманих від Хустського ВРЕВ УДАІ з даними, які знаходяться в особових справах, отримувачів було встановлено, що внаслідок недостовірності поданих громадянином ОСОБА_1 мешканцем с.Олександрівка, вул..Нова даних про наявність у його володінні та членів його сім'ї більше одного транспортного засобу відповідачем було незаконно призначено та виплачено субсидій на загальну суму 539,73 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було зайво витрачені бюджетні кошти на оплату компенсації збитків за перевезення пільгових категорій пасажирів, оскільки включено до вартості послуг (виходячи із тарифу) приватними підприємцями-фізичними особами, які не зареєстровані платниками податку на додану вартість, суми цього податку в загальному розмірі 140030,25 грн.

Також, залишаються не відшкодованими незаконно виплачені допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку в розмірі 930,08 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного:

ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Відповідно до п.1, 7 ч.1 ст.10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" контрольно-ревізійним управлінням в областях надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум,цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів.

Пунктом 46 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Отже, позивачу надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред'явлена вимога, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Оскільки збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 28 жовтня 2014 року №21-462а14, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.01.2015р. у справі №К/9991/65823/12, яка згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.160, 195 - 197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області - задоволити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 липня 2013р. по справі №2-а-361/09/0770 - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Державної фінансової інспекції в Закарпатській області до Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області про зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець