Справа № 213/1882/14-а (2а/213/33/14)
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2015 р. м. Київ К/800/50075/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у м. Кривому Розі Дніпропетровської області ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у м. Кривому Розі Дніпропетровської області ради (далі - відповідач), в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, а саме щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік, як інваліду 3 групи, інвалідність якого пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи у відповідності до вимог статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та стягнути з відповідача недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_4 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік. Як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 3 групи, за статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради на користь ОСОБА_4 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 4782 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2014 року апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у м. Кривому Розі Дніпропетровської області ради задоволено частково.

Постанова Інгулецького районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року скасована в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті Кривому Розі раді недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у сумі 4782 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач просить оскаржуване рішення скасувати, залишити в силі постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті Кривому Розі раді, як особа, що віднесена до 1 категорії 3 групи, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1.

У відповідності до довідки про виплату допомоги на оздоровлення від 25 квітня 2014 року № 1382, позивачу нараховано щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 у розмірі 90 грн.

Не погодившись з розміром здійснених нарахувань та виплат суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що виходячи з приорітетності законів над підзаконними актами, відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у 2014 році в розмірі встановленому статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 3 групи у розмірі, меншому, ніж передбачено статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними.

У Рішенні № 3-рп від 25 січня 2012 року Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

За змістом статті 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виплати, передбачені статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян).

Таким чином, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, що кореспондується з положеннями статті 95 Конституції України.

Так, з 1 січня 2014 року набрав чинності Закон України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", яким і визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не передбачено інших умов для реалізації положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ніж ті, які визначені останнім. Зміни, зокрема, до статті 48 Закону в частині визначення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам не вносилися, не делеговано права на встановлення розмірів таких виплат і Кабінету Міністрів України.

Застосування відповідачем у 2014 році положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", та не може бути віднесено до реалізації права Кабінету Міністрів України на встановлення розмірів соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, як таке, що передбачено законом.

Таким чином, враховуючи, що станом на час виникненні спірних правовідносин (лютий 2014 року) дія статті 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не призупинялась та жодним нормативно-правовим актом не було встановлено інших розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення, ніж ті, що визначені статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд апеляційної інстанції вважає, що у лютому 2014 року нарахування та виплата одноразової допомоги на оздоровлення повинна була здійснюватися у відповідності до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача суму недоплаченої грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 4782 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про скасування постанови Інгулецького районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік.

З урахуванням викладеного, Вищий адміністративний суд вважає, що суд апеляційної інстанції помилково зробив висновок про скасування постанови Інгулецького районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у сумі 4782 грн.

За правилами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2012 року скасувати, а постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді :