Справа № 826/17875/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 січня 2015 року 09:40 № 826/17875/14

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі: судді Добрянської Я.І., секретаря судового засідання Корніюк А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»
до відповідача Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України
прозменшення розміру відповідальності, визначеного постановою № 217 від 30.10.2014 р.
за участю представників сторін:

від позивача: Дідурик А.А. (довіреність № 1.7-3/1 від 27.05.2013 р.)

від відповідача: Хужин К.А. (довіреність № б/н від 17.01.2015 р.)

Відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 22.01.2015 р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» до відповідача Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України про зменшення розміру відповідальності, визначеного постановою № 217 від 30.10.2014 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.11.2014 р. суддею Добрянською Я.І. було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/17875/14 та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 22.01.2015 р. представник позивача заявлені у позовній заяві позовні вимоги підтримав повністю та в судових дебатах просив суд:

- зменшити розмір відповідальності ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», визначений на підставі постанови Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України № 217 від 30.10.2014 року «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень», до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (8 500 грн.).

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача наголосив на тому, що постанова ОКПП «Київ» № 217 від 30.10.2014 р. щодо притягнення авіакомпанії МАУ до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на суму 17 000 гривень, була складена формально, без врахування усіх обставин справи та за відсутності безпосередньої вини авіаперевізника, а отже, на думку позивача, така постанова є суб'єктивною та такою, що ґрунтується на неперевірених доказах, вчиненою у порушення вимог Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень», а встановлення максимально можливого розміру відповідальності у даній ситуації є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідачем, у свою чергу, до матеріалів справи були подані письмові заперечення проти позову, та в судовому засіданні 22.01.2015 р. представник відповідача проти задоволення позовних вимог також заперечив і в судових дебатах просив суд у позові відмовити повністю.

Зокрема представник відповідача наголосив на тому, що зміст даної позовної заяви та доданих до неї копій документів не містить інформації (належних доказів) про порушення ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби України вимог Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» та прийняття протиправного рішення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивачем ПрАТ Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (надалі - МАУ) за посередництвом кур'єрських послуг 04.11.2014 року було отримано постанову Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України № 217 від 30.10.2014 року «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень», якою притягнуто авіакомпанію МАУ до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на суму 17 000 гривень.

Підставою прийняття зазначеної постанови № 217 від 30.10.2014 року став складений службовцем Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» ОСОБА_5 протокол за № 921723 від 19.10.2014 року «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень».

Однак, з приводу наведеної постанови № 217 від 30.10.2014 року, позивач вважає, що остання є суб'єктивною та такою, що ґрунтується на неперевірених доказах, вчиненою у порушення вимог Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень», а встановлення максимально можливого розміру відповідальності у даній ситуації є безпідставним та необґрунтованим.

Зважаючи на таке, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва, та просив суд: зменшити розмір відповідальності ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», визначений на підставі постанови Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України № 217 від 30.10.2014 року «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень», до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (8 500 грн.).

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Згідно зі змістом протоколу № 921723 від 19.10.2014 року «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень», дослівно встановлено таке: «Пункт 9. Особа, яка керує транспортним засобом, або представник перевізника, зазначено ОСОБА_6, перепустка ДП МА «Бориспіль» № 0290, - (наявність повноважень/довіреності на право підпису та отримання документів не встановлено, номер перепустки зазначено невірно - 02090).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень», п.і.б. особи ОСОБА_6 - записано без перевірки повноважень.

Пункт 10. Обставини правопорушення: «Зазначеним перевізником не виконано обов'язок перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира (пасажирів) документів, необхідних для в'їзду до держави прямування (транзиту), що призвело до перевезення через державний кордон України 19 жовтня 2014 року о 09 год. 40 хв. рейсом № 778 за маршрутом «Тель-Авів - Київ» у ППр. «Бориспіль» без необхідних документів для в'їзду до держави прямування (транзиту) України одного пасажира (пасажирів), а саме: гр. Уругваю ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, документованого закордонним паспортом гр. Уругваю № С519446 (11.01.14 - 11.01.19) в якому відсутня віза України, що не дає особі права на перетин державного кордону та на в'їзд в Україну.

Пункт 11. Свідки правопорушення (за наявності): 11.1. «ОСОБА_9, адреса місця проживання: АДРЕСА_1.

Пункт 12. Перекладач (за необхідності): «Не залучався».

Пункт 13. Інші відомості, необхідні для вирішення справи: «Не надходили».

Пункт 14. Пояснення особи, яка керує транспортним засобом, або представника перевізника: «Не надходили».

Пункт 15. Заяви та клопотання: «Не висувалися».

Пункт 16. До протоколу додаються: « 1) копія закордонного паспорту гр. Уругваю НОМЕР_3 (11.01.14 - 11.01.19) на ім'я ОСОБА_10, копія корінця посадкового талона, рапорт працівника ОСОБА_9, рапорт ст. л-нта ОСОБА_5.».

Пункт 17. «Розгляд справи відбудеться « 30» жовтня 2014 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні управління ОКПП «Київ» Бориспіль-7».

Посадова особа, яка склала протокол: ст. л-нт ОСОБА_5. Зі змістом протоколу ознайомлений: (підпис не розшифрований). Підписи свідків 1. (підпис не розшифрований).

Другий примірник протоколу отримав - 21.10.2014 року, підпис не уповноваженої особи.

Примітка: «У разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, або представника перевізника підписати протокол, у ньому робиться запис про це. Підписи свідків: 1 - немає. 2 - немає».

Отже, як підтверджується наявними матеріалами справи, та не було допустимим доказами по справі спростовано відповідачем, протокол № 921723 від 19.10.2014 року, на підставі якого було прийнято постанову № 217 від 30.10.2014 р., складений формально та з помилками і без перевірки повноважень особи, яка підписувала протокол та отримувала його копію (тобто, протокол відносно особи авіаперевізника складено з правопорушеннями).

Також, розглянувши додані до адміністративної справи копії документів (доказів), що стали підставою складання протоколу, судом встановлено, що відповідач не надав до справи переконливих та належних доказів у встановленні вини авіаперевізника та допущеного ним адміністративного правопорушення.

Зокрема, відповідачем не приєднано до матеріалів справи копій всіх сторінок закордонного паспорту пасажира, на підтвердження того, що гр. ОСОБА_10 був перевезений на територію України без візи, яка давала йому право на перетин кордону.

З даного приводу позивач вважає, що його безпосередньої вини у перевезенні гр. ОСОБА_10 не має, тому що документи пасажирів в Міжнародному аеропорту Тель-Авіва перевіряються не лише хендлінговим агентом авіакомпанії, але й державними службовцями прикордонної служби Ізраїлю.

Тобто, оскільки пасажир був перевезений на рейсі РS 778 - 19.10.14, очевидним є той факт, що обидві вищезазначені служби під час перевірки документів пасажира дійшли висновку, що він має право на перетин державних кордонів Ізраїлю та України.

Також з наявних матеріалів справи вбачається, що разом з гр. ОСОБА_10, квиток № 216, на рейсі РS 778 - 19.10.14 (Тель-Авів - Київ) була присутня гр. ОСОБА_8.

Згідно з «Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Держави Ізраїль про відмову від візових вимог для осіб, які користуються паспортами громадянина або службовими паспортами України та Держави Ізраїль», громадяни Держави Ізраїль мають право на безвізовий перетин державного кордону України на підставі закордонного паспорту.

У відповідності до інформації, яка міститься в системі реєстрації пасажирів, зазначена громадянка була допущена на територію України і скористалася зворотними рейсами РS034 та РS775 - 21.10.14, що підтверджується квитком № 566 НОМЕР_2).

Отже, гр. ОСОБА_8 мала право на перетин державного кордону, оскільки є громадянкою Держави Ізраїль.

У зв'язку із зазначеним можна припустити, що оскільки вказані особи, які є членами однієї родини, проходили реєстрацію на рейс та паспортний контроль разом, громадянство пасажирки ОСОБА_8 та факт родинних стосунків мали певний вплив на рішення посадових осіб в пунктах контролю.

Також, позивач наголосив на тому, що у відповідності до системи реєстрації пасажирів, гр. ОСОБА_10 був невідкладно та оперативно у день його прибуття до України, перевезений рейсом РS777-19.10.14 до Тель-Авіву, що на думку позивача може бути розцінено як пом'якшуючу обставину відповідальності авіакомпанії МАУ за перевезення на рейсі РS 778 - 19.10.14 гр. ОСОБА_10.

Однак, з приводу наведеного вище, постановою № 217 від 30.10.2014 р. відповідачем на авіакомпанію МАУ було накладено штраф у максимально можливому розмірі, визначеному ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» - 17 000 грн.

Щодо зазначеного, то позивач вважає, що з урахуванням вищенаведених обставин та за відсутності прямої вини авіакомпанії МАУ, встановлення максимального розміру відповідальності в даній ситуації є безпідставним та необґрунтованим, приймаючи до уваги характер порушення, відсутність будь-яких негативних наслідків для державних та суспільних інтересів України, внаслідок чого такий розмір відповідальності авіакомпанії МАУ може бути зменшений до 8 500 грн.

Перевіривши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом було встановлено, що відповідач не довів належними допустимими доказами не виконання позивачем вимог законодавства України про перевірку перед початком міжнародного повітряного перевезення наявності у пасажира документів, необхідних для виїзду/в'їзду до держави прямування (транзиту), та справа про адміністративне порушення не підкріплена відповідними поясненнями «правопорушника» гр. ОСОБА_10, а також адміністративним рішенням уповноваженого органу щодо цієї особи.

Крім того, як було зазначено вище, та не було допустимими доказами спростовано відповідачем, оскільки пасажир гр. ОСОБА_10 був перевезений на рейсі РS 778 - 19.10.14, очевидним є той факт, що обидві служби (хендлінговий агент авіакомпанії та державний службовець прикордонної служби Ізраїлю) під час перевірки документів пасажира дійшли висновку, що він має право на перетин державних кордонів Ізраїлю та України.

Також, на думку суду, відповідач, притягуючи повітряного перевізника до відповідальності, неправильно тлумачить та застосовує положення і норми Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» (№ 2920-ІІІ від 10.01.2002 року з усіма змінами та доповненнями станом на 18.09.2012 року).

Так, частинами 1 та 4 статті 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» встановлено підстави притягнення та звільнення перевізника від відповідальності під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень, а саме «Підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення».

Отже, перевізник несе відповідальність саме за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, а не достовірність чи правильність оформлення пасажиром своїх документів, необхідних для в'їзду до держави прямування.

При цьому, надані пасажиром в пункті відправки агенту-реєстратору та уповноваженому контролюючому органу в Міжнародному аеропорту Тель-Авіва перед початком міжнародного пасажирського перевезення документи, дали останнім достатні підстави вважати, що пасажир мав належні документи, необхідні для перетину кордонів Ізраїлю та України.

Також, як було зазначено вище, у відповідності до системи реєстрації пасажирів, гр. ОСОБА_10 був невідкладно та оперативно у день його прибуття до України, перевезений рейсом РS777-19.10.14 до Тель-Авіву, внаслідок чого були відсутні будь-які негативні наслідки для державних та суспільних інтересів України.

Враховуючи наведене у сукупності, наявні матеріали справи та норми зазначеного законодавства, суд вважає, що з метою захисту порушених прав та інтересів позивача, розмір відповідальності, визначений постановою № 217 від 30.10.2014 року, не відповідає фактичним обставинам справи, характеру та наслідкам правопорушення, а також може бути зменшеним до мінімально встановленого чинним законодавством України (8 500 грн. замість 17 000 грн.).

Згідно з вимогами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не було доведено суду безпідставності та необґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог, а саме щодо безпідставності застосування максимального розміру відповідальності, визначеного постановою № 217 від 30.10.2014 р.

Натомість позивач надав суду відповідні обґрунтування, що підтверджуються допустимими доказами у справі, стосовно можливості застосування меншого розміру відповідальності, визначеного постановою № 217 від 30.10.2014 р.

Враховуючи не вірне викладення позивачем заявлених позовних вимог (що встановлено ч. 4 ст. 105 КАС України), а саме: зменшення розміру відповідальності, визначеного постановою № 217 від 30.10.2014 р. на суму 8 500 грн., замість вірного: визнання протиправною та скасування постанови № 217 від 30.10.2014 р. в частині накладення штрафу в розмірі 8 500 грн., суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог, з метою належного захисту порушених прав та інтересів позивача.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем підтверджують обставини, на які він посилається.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону від 19.09.2013 року, що набрала чинності з 23.10.2013 р.), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлюється ставка судового збору в розмірі 2 відсотків розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 8 Закону України від 28.12.2014 р. № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік», розмір мінімальної заробітної плати на період з 01.01.2015 р. по 30.11.2015 р. становить 1 218,00 грн.

Отже, мінімальна ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить - 1 827 грн., а максимальна - 4 872 грн.

В даному випадку, при сумі позову 8 500 грн., ставка судового збору становить 1 827 грн.

З огляду на часткове задоволення судом позовних вимог позивача, судовий збір у розмірі 1 827 грн. має бути пропорційно стягнутий в половинному розмірі з позивача у сумі 913,50 грн. та з відповідача у розмірі 913,50 грн. на користь Державного бюджету України, шляхом зарахування коштів за реквізитами Окружного адміністративного суду міста Києва для сплати судового збору.

Зважаючи на викладене вище та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України № 217 від 30.10.2014 р. «Про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень» в частині накладення штрафу в розмірі 8 500 грн.

3. Стягнути суму судового збору з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь Державного бюджету України в розмірі 913,50 грн., зарахувавши їх за реквізитами Окружного адміністративного суду міста Києва для сплати судового збору.

4. Стягнути суму судового збору з Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України на користь Державного бюджету України в розмірі 913,50 грн., зарахувавши їх за реквізитами Окружного адміністративного суду міста Києва для сплати судового збору.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання постанови в повному обсязі - 27.01.2015 р.