Справа № 317/5144/14-а(2а/317/10/2014)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2014 рокусправа № 317/5144/14-а; провадження №/п 2-а/317/10/2014
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 16 червня 2014 року у справі №317/5144/14-а; провадження №/п 2-а/317/10/2014
за позовом ОСОБА_1
до про Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (далі по тексту - відповідач) в якому, урахуванням уточнень, просила:

- скасувати рішення відповідача від 25 вересня 2013 року в частині відмови позивачу у виділенні у власність земельної ділянки;

- зобов'язати відповідача надати рішення щодо надання позивачу у власність земельної ділянки згідно клопотання на найближчій сесії Розумівської сільської ради у відповідності до норм ст.14,124 Конституції України, ст.2,81,116,118,121,122 Земельного кодексу України;

- зобов'язати відповідача надати у власність земельну ділянку для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,25 га в межах с. Розумівка у відповідності до норм ст.14,124 Конституції України, ст..2,81,116,118,121,122 Земельного кодексу України.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 05 лютого 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №317/5144/13-а; провадження №/п 2-а/317/10/2014.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він, з метою реалізації свого конституційного і законного права на отримання земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд у межах с.Розумівка Запорізького району Запорізької області, звернувся із відповідним клопотанням до Розумівської сільської ради. Відповідно до норм закону, позивач додав графічні матеріали, стосовно гарантованого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд на території с.Розумівка, що входить до Розумівської сільської ради. Разом з тим, рішенням відповідача від 25 вересня 2013 року №16 позивачу було відмовлено у задоволенні його вимог.

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 16 червня 2014 року у справі №317/5144/14-а; провадження №/п 2-а/317/10/2014 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. (суддя - Яркіна С.В.) (а.с.45-46)

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість відмови у наданні позивачу земельної ділянки. Поряд з цим суд зазначив, що передача земельної ділянки може здійснюватись виключно сільськими, селищними, міськими радами і не може вирішуватися в судовому порядку.

Позивач - ОСОБА_1, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 16 червня 2014 року та ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідачем винесено неправомірне рішення про відмову у праві на отримання безоплатної земельної ділянки у зв'язку з відсутністю земель запасу для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд. Крім того, позивачем заявлено клопотання про розгляд справи без його участі.

Позивач та відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників сторін по справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з клопотанням в порядку ст.118 Земельного кодексу України від 19 серпня 2013 року, в якому просив визначити без погодження з ним та виділити йому земельну ділянку орієнтовним розміром до 0,25 га в межах села Розумівка Запорізького району Запорізької області з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням №16 від 25 вересня 2013 року відповідачем відмовлено останньому у наданні земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах с. Розумівка Запорізкього району Запорізької області в зв'язку з відсутністю земель запасу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно довідки відповідача №01-13/292 від 29 травня 2014 року, на час надання вказаної довідки, землі запасу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах населених пунктів сільської ради відсутні.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 40 Земельного кодексу України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно частини 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів наявності, на момент звернення до відповідача із клопотанням в порядку ст. 118 Земельного кодексу України від 19 серпня 2013 року та на момент прийняття оскаржуваного рішення №16 від 25 вересня 2013 року, в запасі сільської ради вільних земельних ділянок, які відносяться до категорії земель житлової та громадської забудови. Посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на відсутність вказаних земель не є спростованими.

За таких обставин, колегія суддів виходить із вмотивованості відмови відповідача у наданні земельної ділянки з огляду на її фактичну відсутність та відповідності вказаного рішення вищезазначеним нормам Земельного кодексу України, з огляду на що підстави для задоволення вимог позивача про скасування рішення відповідача від 25 вересня 2013 року в частині відмови позивачу у виділенні у власність земельної ділянки відсутні.

Щодо інших позовних вимог колегія суддів зазначає, що суд не може підміняти державний орган та не може переймати його функції, зобов'язуючи його приймати рішення, для якого законодавством встановлена чітка процедура прийняття.

У відповідності до частини статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України постанова складається із, зокрема, мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався та резолютивної частини із зазначенням висновку суду про задоволення адміністративного позову або про відмову в його задоволенні повністю чи частково та висновку суду по суті вимог.

Дослідивши оскаржувану постанову суду першої інстанції, колегією суддів встановлено, що мотивувальна частина вказаного судового рішення, в якій суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині скасування рішення відповідача про відмову у наданні безоплатно земельної ділянки і необхідність відмови в задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача надати позивачу у власність земельну ділянку, суперечить резолютивній частині оскаржуваного судового рішення, в якій суд відмовив у задоволенні позову взагалі.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи були порушені норми матеріального та процесуального права, зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи і тому вимоги апеляційної скарги позивача підлягають частковому задоволенню, а постанова Запорізького районного суду Запорізької області від 16 червня 2014 року у справі №317/5144/14-а; провадження №/п 2-а/317/10/2014 - скасуванню. Підстави для задоволення вимог адміністративного позову відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ч.3 ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 16 червня 2014 року у справі №317/5144/14-а; провадження №/п 2-а/317/10/2014 - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 19 грудня 2014 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко