Справа № 379/2633/14-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 379/2633/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Василенко О.М. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в Таращинському районі Київської області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 15 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Таращинському районі Київської області (в подальшому відповідач), в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо відмови їй у перерахунку пенсії та просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсії, з урахуванням сум матеріальної допомоги та індексації заробітної плати з моменту призначення пенсії з 01 квітня 2014 року.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 15 грудня 2014 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови їй у перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», з 03.11.2014 року з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації. Зобов'язано провести перерахунок пенсії позивачу, з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації, на які нараховані та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України з 03.11.2014 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_2 та представник управління Пенсійного фонду України в Таращинському районі Київської області подали апеляційні скарги, в яких, позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, в якому задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, в якому відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі В своїх апеляційних скаргах апелянти посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а постанова суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 03.12.2009 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Згідно довідкок, виданих ОСОБА_2 про складові її заробітної плати, № 139 та 140 від 27.10.2014 року, інші виплати становлять 7413,18 грн., індексація заробітної плати згідно чинного законодавства - 2097,24 грн., відповідно до вище зазначеної довідки.

03.11.2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії, в яких просила включити до складових заробітної плати суми матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до вищезазначеної довідки.

Однак, відповідач, листом від 13.11.2014 року відмовив позивачу у проведенні зазначеного перерахунку та включення до складових заробітної плати сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, посилаючись на те, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плати державних службовців складається з посадового окладу, премій, доплат за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» здійснюється з урахуванням вищезазначених складових заробітної плати державного службовця, інші виплати не включаються до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії.

Не погоджуючись з цим, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, прийшов до висновку, що бездіяльність відповідача є протиправною, однак перерахунок пенсії підлягає проведенню з 03.11.2014 - з моменту подачі позивачем відповідної довідки про складові її заробітної плати. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зобов'язання відповідача перерахувати пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу", з 03.11.2014 з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення - 7413,18 грн., індексації заробітної плати - 2097,24 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

За змістом статті 37 Закону N 3723-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання - чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, індексацію та матеріальну допомогу, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, необхідно враховувати при обчисленні розміру його пенсії. Положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці» є загальними щодо спірних відносин. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 листопада 2013 року.

Що стосується визначення дати проведення перерахунку пенсії з 03.11.2014 року, то колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції зважаючи на таке.

Так, відповідно до ч.4 ст.45 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Тобто, в даному випадку право на перерахунок пенсії виникає у позивача лише після звернення з відповідною заявою.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення прав позивача та необхідності задоволення її позовних вимог з 03.11.2014 року.

Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення прав позивача та необхідності задоволення її позовних вимог починаючи з 23.10.2014 року.

Колегія суддів критично ставиться до посилань позивача, що судом першої інстанції протиправно не зазначено розмір перерахунку 90 відсотків від сум їх заробітної плати, а тому відповідач можливо зробить перерахунок у розмірі 70 відсотків, оскільки вказані доводи ґрунтуються лише на припущеннях позивача та не мають правового обґрунтування.

Також, колегія суддів відмічає, що закони не мають зворотної дії у часі, а тому перерахунок пенсії позивачу має бути проведений з урахуванням положень ст.37 Закону України "Про державну службу" чинної на час призначення їй пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано докази на підтвердження правомірності відмови викладеної в листі від 30.10.2014 року.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

При цьому апеляційні скарги не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявниками в апеляційних скаргах були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційних скаргах процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційні скарги залишаються без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в Таращинському районі Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 15 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 29 січня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

Сорочко Є.О.