Справа № 826/12329/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

06 січня 2015 року №826/12329/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.03.2014 № та від 26.06.2014 №,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.03.2014 № та від 26.06.2014 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державною податковою інспекцією у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві на підставі хибних висновків акту перевірки від 24.01.2014 №608/26-58-17-01-17-НОМЕР_1, необґрунтовано прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.03.2014 № та від 26.06.2014 №.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акту перевірки від 24.01.2014 №608/26-58-17-01-17-НОМЕР_1 та, відповідно, податкових повідомлень-рішень від 13.03.2014 № та від 26.06.2014 №.

Адміністративну справу №826/12329/14 розглянуто в письмовому провадженні на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2010 по 31.12.2010.

Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 підпункту 8.1.3 пункту 8.1 статті 8, підпункту 9.6.6 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що призвело до заниження суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 165 000,00 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві складено акт від 24.01.2014 №608/26-58-17-01-17-НОМЕР_1 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.03.2014 №, яким позивачеві донараховано податок з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 165 000,00 грн.

За наслідками адміністративного оскарження податкового повідомлення рішення від 13.03.2014 №, головним управлінням Міністерства доходів і зборів у місті Києві прийнято рішення від 16.06.2014 №8482/7/26-15-10-09-25 про збільшення суми податку з доходів фізичних осіб на суму 161 217,00 грн. та залишення податкового повідомлення-рішення від 13.03.2014 № без змін.

Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві 26.06.2014 прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким позивачеві донараховано податок з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 161 217,00 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», чинного на час виникнення спірних правовідносин, платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, зобов'язаний включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку..

Згідно підпункту 9.6.6 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від'ємне значення, то його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення.

Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 24.01.2014 №608/26-58-17-01-17-НОМЕР_1 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на недекларування ОСОБА_1 отриманого доходу (інвестиційного прибутку) у 2010 році та відповідно не сплати податку до бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 придбала частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «КИР-Х» згідно договорів купівлі-продажу корпоративних прав:

від 23.01.2009 у ОСОБА_2 0,01% частки вартістю 220,00 грн.;

від 23.01.2009 у товариства з обмеженою відповідальністю «Минута» 99,99 % частки номінальною вартістю 2 199 780,00 грн., за ціною 25 000,00 грн..

За посиланням відповідача, позивач у 2009 році отримав дохід у вигляді вартості безоплатно отриманої частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «КИР-Х» у розмірі 2 174 780,00 грн. (2 199 780,00 грн. номінальна вартість - 25 000,00 грн. понесені витрати).

Таким чином, сума грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті ОСОБА_1 становить 326 217,00 грн. (2 174 780,00 грн.*15%).

Аналізуючи надані сторонами докази суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» доходом фізичних осіб, які не здійснюють підприємницьку діяльність, є будь-який дохід з джерел на території України, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного оподаткованого періоду.

Дохід з джерелом його походження з України - будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі, але не виключно, у вигляді: доходів у вигляді інвестиційного прибутку від здійснення операцій, з цінними паперами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах.

Суд не погоджується із доводами відповідача щодо визначення інвестиційного прибутку, як різниці номінальної вартості інвестиційного активу та понесених витрат на придбання такого інвестиційного активу з огляду на приписи статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», якою врегульовано порядок оподаткування інвестиційного прибутку.

Так, відповідно до підпункту 9.6.2 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу, з урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього пункту.

При цьому, згідно приписів підпункту 9.6.3 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» якщо у результаті розрахунку інвестиційного прибутку за правилами, встановленими підпунктом 9.6.2 цього пункту, виникає від'ємне значення, то воно вважається інвестиційним збитком.

Підпунктом 9.6.6 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначено, що до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від'ємне значення, то його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 продала частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «КИР-Х» за договорами купівлі-продажу частки у статутному капіталі:

від 18.12.2009 компанії «Уайт Лайон ЛТД» у розмірі 50 % номінальною вартістю 1 100 000,00 грн. за ціною 10 000,00 грн.;

від 17.02.2010 ОСОБА_4 у розмірі 50 % номінальною вартістю 1 100 000,00 грн. за ціною 10 000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу приписів підпункту 9.6.2 пункту 9.6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» ОСОБА_1 не отримала інвестиційного прибутку ( 20 000,00 грн. дохід від продажу інвестиційного активу - 25 220,00 грн. витрати понесені у зв'язку з придбанням такого активу = -5 220,00 грн.), а негативне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами є збитками, які за правилами підпункту 9.6.6 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, щодо порушення позивачем порядку правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Солом'янському районі міста Києва головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 13.03.2014 № та від 26.06.2014 №.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.