Справа № К/9991/56411/11-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ К/9991/56411/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Олендер І.Я., Ситников О.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 04.05.2011р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2011р. у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Антрацит Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання перевести її на пенсію за втратою годувальника, визначивши пенсію у розмірі 50% від 10 мінімальних розмірів пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, а також сплачувати пенсію з врахуванням щомісячної компенсіції в разі втрати годувальника у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 04.05.2011р., яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2011р., в задоволенні позивних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилася позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне стархування" пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині 2 статті 32 цього Закону, незалежно від тривалості страхового стажу. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться непрацездатні особи, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Судами встановлено, що позивач є вдовою ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліда 1 групи.

21.02.2011р. позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Антрацит Луганської області із заявою про перевід її на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Антрацит Луганської області від 09.03.2011р. №72 відмовлено позивачу в переводі на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанцій, з чим погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивач не є непрацездатним членом сім'ї померлого чоловіка, оскільки на день смерті останнього вона не досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вона не є інвалідом, документу про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування до суду не подала, а тому відсутні підстави для переводу її на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги є безпідставними і висновки судів не спростовують, оскільки на момент смерті чоловіка позивач була працездатною особою, тобто не досягла 55 років, доказів, що вона перебувала на повному утриманні померлого годувальника чи одержували від померлого годувальника допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування не надала, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалені судові рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 04.05.2011р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2011р. у даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: І.Я. Олендер

О.Ф. Ситников