Справа № 642/8153/14-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 р. Справа № 642/8153/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2014р. по справі № 642/8153/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

18 вересня 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова (далі - відповідач, УПФУ в Ленінському районі м. Харкова), в якому просив:

- визнати дії відповідача неправомірними та такими, що не відповідають вимогам Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивача як державного службовця з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 70 %;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 15 травня 2014 року згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про заробітну плату та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум на підставі вимог статті 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 37-1 Закону України "Про державну службу" у розмірі 70 % суми заробітної плати позивача з урахуванням при її обчисленні доплати за вислугу років без обмежень.

23 жовтня 2014 року постановою Ленінського районного суду м. Харкова у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Заявник посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до норм частин 1, 2, 5 статті 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статті 37 та 37-1 Закону України "Про державну службу", на які містяться посилання в оскаржуваній постанові, пенсія державного службовця призначається у відсотковому відношенні до його заробітної плати, з якої було сплачено страховий внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Суддівська винагорода, яку отримує позивач включає в себе в тому числі і доплату за вислугу років. Щомісячно із загальної суми отриманого доходу сплачуються страхові внески. Таким чином, на думку заявника, наявні підстави для обчислення його пенсії із заробітної плати з урахуванням надбавки за вислугу років.

Позивач також вважає неправомірним обмеження розміру призначеної пенсії, посилаючись на норми статті 37 Закону України "Про державну службу", пункту 13 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Вказує, що частина пенсії , яка перевищує встановлений чинним законодавством максимальний розмір, має виплачуватись за рахунок коштів Державного бюджету України.

Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова письмових заперечень на апеляційну скаргу не подано.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працює в Орджонікідзевському районному суді м. Харкова з 26 березня 1984 р. по теперішній час на посаді судді.

З 31.10.2013 року позивач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова.

18 червня 2014 року постановою Ленінського районного суду м. Харкова по справі №642/4556/14-а, яка була залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2014 року, дії УПФУ в Ленінському районі м. Харкова були визнані неправомірними та зобов'язано відповідача призначити та виплачувати позивачу з 15 травня 2014 р. пенсію державного службовця.

З 15 травня 2014 року, на виконання зазначеної постанови суду, позивачу була призначена пенсія державного службовця у розмірі 70 відсотків від його заробітної плати. Заробіток для обчислення пенсії склав 12.180,00 грн.

11 вересня 2014 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Ленінському районі м. Харкова з заявою про проведення перерахунку призначеної йому за віком пенсії за вимогами ст.37 Закону України "Про державну службу" як державному службовцю. ( а.с. 25)

15 вересня 2014 року листом № 7242 - 02 / 29 відповідачем УПФУ в Ленінському районі м. Харкова було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії , призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу». ( а.с. 75).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що зарахування до заробітку для обчислення пенсії державного службовця працюючому судді надбавки за вислугу років не передбачено Законом України "Про державну службу"

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судову владу в Україні реалізовують професійні судді шляхом здійснення правосуддя.

Суддею є громадянин України, який в установленому Конституцією України і Законом порядку призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному із судів України, здійснює правосуддя на професійній основі та отримує суддівську винагороду, яка складається з посадового окладу та доплат: за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. (ч. 1 ст. 127 Конституції України, ч. 1 ст. 51, ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів ").

Суддя, з урахуванням положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про державну службу ", є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділений повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів ", (тут і далі в редакції, що була чинної до 01.10.2011року), судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу " або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" і, зокрема, ст. 138 цього Закону, посилює гарантії незалежності суддів порівняно з іншими категоріями державних службовців, право на пенсію яких визначено ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Так, ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачає можливість вибору суддею одного з двох варіантів соціального забезпечення у разі виходу у відставку - отримання пенсії на умовах, що передбачені ст. 37 Закону України "Про державну службу ", або неоподаткованого щомісячного довічного грошового утримання.

Колегія суддів вважає, що у зв'язку з цим, судді мають право на отримання пенсії на умовах, визначених Законом України "Про державну службу" в разі досягнення ними пенсійного віку.

Статтею 37 Закону України "Про держану службу ", в редакції, що була чинної до 01.10.2011року, передбачалось, що пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Законом України від 08.07.2011 року № 3668-У1 "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи ", що набрав чинності з 01.11.2011 року, внесені зміни, зокрема, чинна редакція ст. 37 Закону України "Про державну службу " встановлює, що особі, який призначена пенсія відповідно до цієї статті та, яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-1У "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ", а після звільнення - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про державну службу ".

Така позиція визначена Верховним Судом України за наслідками розгляду справи за позовом до управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про визнання відмови в призначенні пенсії протиправною та зобов'язання перерахувати пенсію.

Згідно із ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень.

За приписами ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Складові "суддівської винагороди" визначені ст. 129 цього Закону.

Так, згідно частини 2 статті 129 цього Закону, суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Таким чином, порядок визначення розміру пенсії працюючим суддям, які отримують пенсію як державні службовці врегульовано вимогами ст.ст.47, 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно яких незалежність суддів забезпечується окремим порядком фінансування організованого забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним і соціальним забезпеченням суддів.

В розумінні ст. 40, 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1У до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати ( доходу).

Суддями страхові внески сплачуються із загальної суми отримуваного доходу, включаючи посадовий оклад, надбавки, медичне обслуговування та санаторно - курортне лікування, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань та одноразових премій.

Таким чином, для нарахування або перерахунку пенсії включаються всі суми, з яких були сплачені страхові внески.

Згідно довідок від 12.08.2014 року №499 (а.с.7), № 498 (а.с.17), №497 (а.с.18) про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких призначено (перераховано) пенсію, виданих ОСОБА_1, заробітна плата за посадою судді станом на 01.05.2014 року, на 15.05.2014 року та на 01.08.2014 року складала 20706,00 грн., в тому числі посадовий оклад - 12180,00 грн., надбавка за вислугу років - 8526,00 грн.

Надбавка за вислугу років судді ОСОБА_1 встановлено в розмірі 70 % ( за стаж державної служби більше 30 років) від посадового окладу.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача та підтверджується розпорядженням про призначення пенсії, при призначенні позивачу пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" надбавка за вислугу років, яку останній отримує взагалі не враховувалась.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що відповідачем безпідставно , в порушення вимог ст. 40 Закону України № 1058-ІУ, при призначенні пенсії надбавка за вислугу років не врахована , а відповідь про відмову у перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця є неправомірною.

Суд першої інстанції не взяв до уваги вимог вищезазначеного Закону і ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело не неправильного вирішення справи.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на протиправну відмову в позові в частині проведення перерахунку та виплати призначеної йому пенсії без обмеження максимальним розміром, як того вимагає частина 4 статті 37 Закону України "Про державну службу".

Згідно частини 4 статті 37 Закону України "Про державну службу", максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цією ж нормою передбачено, що пенсія, призначена відповідно до цієї статті, в період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку і на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а після звільнення з таких посад - у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Так, статтею 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено формулу для розрахунку розміру пенсії за віком. Між тим, з набуттям чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року N 3668-VI, частину 3 статті 27 викладено у новій редакції, якою визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1, який продовжує працювати суддею, призначено пенсію державного службовця з 15 травня 2014 року, до розміру такої пенсії правомірно застосовуються обмеження згідно частини 4 статті 37 Закону України "Про державну службу" та частини 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 8 липня 2011 року N 3668-VI.

Проте, згідно листа відповідача УПФУ в Ленінському районі м. Харкова № 7242-02/29 від 15.09.2014 року (а.с.75) про відмову в перерахунку пенсії позивачу зазначено, що розмір призначеної позивачу пенсії не перевищує встановлений ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимум , тому пенсія виплачується у повному обсязі без обмежень.

Таким чином, посилання позивача на неправомірне обмеження пенсії є необґрунтованим.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2014р. по справі № 642/8153/14-а - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії державного службовця з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 70 % посадового окладу.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця з 15 травня 2014 року з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 70 % посадового окладу згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області №497 від 12.08.2014 року та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині в позові ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко О.І.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Спаскін О.А.
Повний текст постанови виготовлений 26.01.2015 р.

Помічник судді Цюпак О.П.