Справа № 0870/7856/12
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Київ К/800/34977/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В., (головуючий)

Кравцова О.В.

Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування карток відмови та рішення про визначення митної вартості, що переглядається за касаційною скаргою Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 року публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна (далі - позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці Міндоходів (далі - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про визначення митної вартості за шостим методом № 112030000/2012/000040/2 від 16 березня 2012 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112030000/2/00187 від 16 березня 2012 року за ВМД № 112030000/2012/006369;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про визначення митної вартості за шостим методом № 112030000/2012/000041/2 від 16 березня 2012 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112030000/2/00187 від 16 березня 2012 року за ВМД № 112030000/2012/0063704;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про визначення митної вартості за шостим методом № 112030000/2012/000042/2 від 16 березня 2012 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112030000/2/00188 від 16 березня 2012 року за ВМД № 112030000/2012/006373.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що при декларуванні товару за контрактом № 13111467 ним було визначено митну вартість виходячи з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, специфікацій, виставлених інвойсів та інших документів постачальника. Позивач вважає, що при митному оформленні подав відповідачу всі необхідні документи, які підтверджують митну вартість, заявлену у ВМД.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2014 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом №112030000/2012/000040/2 від 16 березня 2012 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний контроль України № 112030000/2/00186 від 16 березня 2012 року за ВМД № 112030000/2012/006369.

Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом № 112030000/2012/0000412/2 від 16 березня 2012 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 11203000/2/00187 від 16 березня 2012 року за ВМД № 112030000/2012/006370.

Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом № 112030000/2012/000042/2 від 16 березня 2012 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112030000/2/00188 від 16 березня 2012 року за ВДМ № 112030000/2012/006373.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, що за умовами контракту № 13111467, укладеного 23 листопада 2011 року між ВАТ "Дніпроспецсталь" (покупець) і "ІNTERCOMMODITІES SA" (продавець) продавець зобов'язався поставити позивачу товар відповідно до специфікацій на умовах DAP Запоріжжя.

Для проведення митного оформлення поставленого товару: виливниці, позивачем 1 березня 2012 року до митного органу подана вантажна митна декларація № 112030000/2012/006369.

У графі 43 ВМД № 112030000/2012/006369 позивачем зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди, який передбачено статтями 266, 267 Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно графи 47 платежі повинні становити 8954,26 грн. ввізного мита та 37 607,89 грн. ПДВ.

Позивачем при поданні вказаної ВМД надані наступні документи: зовнішньоекономічний договір № 13111467, специфікація № 1 від 23 листопада 2011 року, інвойс/рахунок № Moulds-12-05 від 9 лютого 2012 року, лист №11/1128 "Про оцінку відповідності", проф. рахунок №38.773, лист № 213-646 від 23 лютого 2012 року та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД та доповнення до декларації ф.МД-6).

Для підтвердження митної вартості товару Запорізькою митницею були витребувані додаткові документи, про що зазначено на зворотному боці ф.ДМВ-1, а саме: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; сертифікат походження товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; відповідну бухгалтерську документацію; копії первинних бухгалтерських документів згідно з якими товар було знято з обліку/балансу, випущено зі складу, видаткові накладні тощо; інші документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів за власним бажанням декларанта.

Позивача 1 березня 2012 року було ознайомлено з переліком витребуваних додаткових документів. 15.03.12 декларантом здійснено запис "обґрунтування щодо витребування додаткових документів зазначені в службовій записці №213-810 від 13 березня 2012 року; на вимогу митного органу зроблено запис - інші документи надати неможливо".

Позивачем1 березня 2012 року до митного органу подана вантажна митна декларація №112030000/2012/006370 для проведення митного оформлення поставленого товару: виливниці.

У графі 43 ВМД № 112030000/2012/006370 позивачем зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди, який передбачено статтями 266, 267 МК України.

Згідно графи 47 платежі повинні становити 9329,77 грн. ввізного мита та 39 185,03 грн. ПДВ.

При поданні вказаної ВМД позивачем надані наступні документи: зовнішньоекономічний договір № 13111467, специфікація №1 від 23 листопада 2011 року, інвойс/рахунок №Moulds-12-05 від 9 лютого 2012 року, лист №11/1128 "Про оцінку відповідності", проф. рахунок № 38.771, 38.772, лист № 213-646 від 23 лютого 2012 року та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД та доповнення до декларації ф.МД-6).

Для підтвердження митної вартості товару відповідачем були витребувані додаткові документи: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; сертифікат походження товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; відповідну бухгалтерську документацію; копії первинних бухгалтерських документів згідно з якими товар було знято з обліку/балансу, випущено зі складу, видаткові накладні тощо; інші документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів за власним бажанням декларанта.

Позивача 1 березня 2012 року було ознайомлено з переліком витребуваних додаткових документів. 15 березня 2012 року декларантом здійснено запис "на вимогу митного органу: обґрунтування щодо витребування додаткових документів зазначено в службовій записці № 213-811 від 13 березня 2012 року".

Для проведення митного оформлення поставленого товару: виливниці позивачем до митного органу 1 березня 2012 року подана вантажна митна декларація № 112030000/2012/006373.

У графі 43 ВМД № 112030000/2012/006373 позивачем зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди, який передбачено статтями 266, 267 МК України.

Згідно графи 47 платежі повинні становити 11939,01 грн. ввізного мита та 50143,89 грн. ПДВ.

При поданні вказаної ВМД позивачем надані документи: зовнішньоекономічний договір № 13111467, специфікація №1 від 23 листопада 2011 року, інвойс/рахунок № Moulds-12-05 від 9 лютого 2012 року, лист № 11/1128 "Про оцінку відповідності", проф. рахунок № 38.780, лист № 213-646 від 23 лютого 2012 року та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД та доповнення до декларації ф.МД-6).

Відповідачем для підтвердження митної вартості товару були витребувані додаткові документи, а саме: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; сертифікат походження товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; відповідну бухгалтерську документацію; копії первинних бухгалтерських документів згідно з якими товар було знято з обліку/балансу, випущено зі складу, видаткові накладні тощо; інші документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів за власним бажанням декларанта.

Позивача 1 березня 2012 року було ознайомлено з переліком витребуваних додаткових документів. 15 березня 2012 року декларантом здійснено запис "обґрунтування щодо витребування додаткових документів зазначено в службовій записці № 213-807 від 13 березня 2012 року".

Згідно із статтею 259 МК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин) митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України.

Відповідно до статті 261 МК України, відомості про митну вартість товарів, заявлені декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України і прийняті митним органом, використовуються для нарахування податків і зборів, ведення митної статистики, а також у випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України. Частиною другою статті 262 МК України встановлено, що порядок та умови декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

В частині першій статті 262 МК України зазначено, що митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Відповідно до статті 266 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: основним методом визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6).

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Якщо основний метод при визначені митної вартості товару не можна використати, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 МК України. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 МК України застосовуються інші методи. МК України встановлено послідовне використання кожного із зазначених методів. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Виключення становлять методи 4 і 5, які можна використовувати - якщо неможливо застосувати метод 3 -у будь-якій послідовності на розсуд декларанта (стаття 266 МК України). Якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 273 МК України.

Митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Проте, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, таких консультацій з підприємством позивача відповідачем проведено не було, до того ж відсутні будь-які докази про послідовне застосування відповідачем методів визначення митної вартості товару.

Таким чином, до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у статті VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі "Оцінка товарів для митних цілей", згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Згідно із пунктом 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється відповідно до статті 41 МК України шляхом:

1) проведення: перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766; усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на митну вартість товарів; митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості;

2) співставлення рівня заявленої митної вартості товарів з: рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів;

3) застосування інших передбачених Митним кодексом України та іншими законами з питань митної справи форм контролю.

Послідовність дій посадових осіб митного органу під час здійснення передбаченого цим пунктом контролю та оформлення результатів такого контролю визначається Держмитслужбою.

Митниця, у разі виникнення сумнівів щодо рівня заявленої митної вартості, має право витребувати у декларанта додаткові документи, що є її правом, здійсненим у межах повноважень.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що позивачем було подано всі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів (метод 1).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями МК України, повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визначеній за методами 1-6 митної вартості, однак при визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосування цих методів. Крім того, для визначення митної вартості за резервним методом митний орган надає декларанту цінову інформацію, що є у його розпорядженні.

Суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку, що документи, які надані позивачем на вимогу митного органу, є належним підтвердженням правильності зазначеної декларантом митної вартості товару.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів або відмова у такому наданні, за відсутності достатнього обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що судами попередніх інстанцій прийняті законні та обґрунтовані рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Тому, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, а доводи, викладені в касаційній скарзі, зазначених висновків не спростовують та не дають підстав вважати судове рішення таким, що ухвалене з порушеннями норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів залишити без задоволення, а станову Запорізького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді :