Справа № 825/3919/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3919/14 Головуючий у 1-й інстанції: Смірнова О.Є. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Арсенійчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області (далі по тексту- відповідач, податковий, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 28.07.2014 № .

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, посадовими особами відповідача на підставі пп. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20, ст. 76 Податкового кодексу України було проведено перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо дотримання правил сплати (перерахування) єдиного податку з фізичних осіб.

Результати перевірки відображено в акті про порушення платіжної дисципліни від 11.07.2014 № 688 (а.с. 12), в якому контролюючим органом встановлено порушення позивачем строку сплати податкового зобов'язання, передбаченого ст. 31 та п. 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України, по єдиному податку з фізичних осіб по строках, визначених в додатку до акту, а саме за: 20.04.2013, 20.08.2013, 20.09.2013, 20.10.2013, 20.11.2013, 20.01.2014, 20.02.2014. Згідно акта від 11.07.2014 № 688 загальна сума податку, сплаченого з порушення граничного строку сплати, становить 1605,80 грн.

На підставі акта перевірки 11.07.2014 № 688 Менською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 28.07.2014 № , яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 50 % від суми грошового зобов'язання, яке сплачено з порушенням граничного строку сплати, а саме 817,10 грн. (а.с. 11).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову, платник податків зазначив, що податкові зобов'язання було сплачено ним у строки, визначені Податковим кодексом України, на підтвердження чого надано відповідні квитанції.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене відповідачем безпідставно у зв'язку з тим, що позивачем не було порушено граничні строки сплати податкових зобов'язань, встановлені законодавством.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з свідоцтвом платника єдиного податку позивач відноситься до 2 групи та сплачує фіксовану ставку єдиного податку у розмірі 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 9).

Спірні правовідносини виникли у зв'язку з встановленням податковим органом порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 строків сплати єдиного податку, встановлених п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, відповідно до якого платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця, зважаючи на наступне.

Податковий орган зазначає, що ФОП ОСОБА_2 порушено строки сплати єдиного податку за наступні періоди:

- за травень 2013 року єдиний податок в сумі 230,00 грн. зараховано на єдиний казначейський рахунок 22.04.2013;

- за вересень 2013 року єдиний податок в сумі 230,00 грн. зараховано на єдиний казначейський рахунок 21.08.2013;

- за жовтень 2013 року єдиний податок в сумі 230,00 грн. зараховано на єдиний казначейський рахунок 23.09.2013;

- за листопад 2013 року єдиний податок в сумі 230,00 грн. зараховано на єдиний казначейський рахунок 21.10.2013;

- за грудень 2013 року єдиний податок в сумі 230,00 грн. зараховано на єдиний казначейський рахунок 21.11.2013;

- за лютий 2014 року єдиний податок в сумі 250,00 грн. зараховано на єдиний казначейський рахунок 21.01.2014;

- за березень 2014 року єдиний податок в сумі 243,60 грн. зараховано на єдиний казначейський рахунок 21.02.2014.

На підтвердження цього відповідачем було надано витяг з особового рахунку платника податків (а.с. 43-46).

На спростування зазначених обставин позивачем надано суду наступні копії квитанції банків про сплату єдиного податку (а.с. 13-17):

- квитанція від 19.04.2013 № 220 на суму 230,00 грн.;

- квитанція від 20.08.2013 № 123 на суму 230,00 грн.;

- квитанція від 20.09.2013 № 161 на суму 230,00 грн.;

- квитанція від 18.10.2013 № 206 на суму 230,00 грн.;

- квитанція від 20.11.2013 № 99 на суму 230,00 грн.;

- квитанція від 20.01.2014 № 167 на суму 250,00 грн.;

- квитанція від 20.02.2014 № 91 на суму 243,60 грн.

З наведеного вбачається, що позивач як платник єдиного податку не пізніше 20 числа (включно) здійснював платежі в розмірі 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, які встановлено рішенням Менської міської ради Менського району Чернігівської області від 30.12.2011, проте зарахування до бюджету вказаних платежів здійснювалося банком не в день надходження доручення клієнта, а пізніше.

Згідно п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Відповідно п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 129.6 ст. 129 ПК України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-III банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Положеннями п. 22.4 ст. 22 названого Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (п. 1.29 ст. 1 Закону № 2346-III). Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Зважаючи на ту обставину, що позивачем авансові внески по єдиному податку з фізичних осіб сплачено у строки, встановлені п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, винесення податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення на підставі п. 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України, згідно з яким несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу, не може вважатися обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що доводи органу державної податкової служби не підтверджують законність винесення податкового повідомлення - рішення від 28.07.2014 № .

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують та відхиляються судом так, як є помилковими.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41, 167, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська
Ухвалу в повному обсязі виготовлено 02.02.2015 року

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.