Справа № 826/1568/14
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1568/14 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчука А.Б. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

20 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді : Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві, Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару, зобов'язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві, Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України у м. Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100260000/2013/00508, винесену М/п «Східний» Київської регіональної митниці, Державної митної служби України; визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 100260000/2013/200524/2 від 15.08.2013 року, винесене М/п «Східний» Київської регіональної митниці, Державної митної служби України; зобов'язати Київську міжрегіональну митницю Державної митної служби України визначити митну вартість товару за ціною договору (контракту) товарів, які імпортувалися (вартість операції), щодо товарів відповідно до декларації митної вартості №100260000/2013/109289; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві суму надміру сплаченого Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» податку на додану вартість у розмірі 38 041,80 грн. та суму надміру сплаченого мита у розмірі 17 291,72 грн., в загальному розмірі 55 333,52 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100260000/2013/00508, винесену М/п «Східний» Київської регіональної митниці, Державної митної служби України.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 100260000/2013/200524/2 від 15.08.2013 року, винесене М/п «Східний» Київської регіональної митниці, Державної митної служби України. Зобов'язано Київську міжрегіональну митницю Державної митної служби України визначити митну вартість товару за ціною договору (контракту) товарів, які імпортувалися (вартість операції), щодо товарів відповідно до декларації митної вартості № 100260000/2013/109289.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач в особі Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні заявлених позивачем вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з положень ч. 1 ст. 195 КАС України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції позивачем не оскаржується, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для перегляду зазначеного рішення в частині відмови в задоволенні вимог даного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ТОВ "Дієса" (Покупець) та Heiner Electric Manufacture Co. Ltd (Китай) (Продавець) було укладено контракт від 10.05.2012 №10052012 (надалі по тексту Контракт) про постачання товарів (Чайники електричні марки ELENBERG для кип'ятіння води, нові, моделі: НК-8710 у кількості 3384 шт., об'єм 1,7 л., відключення без води, нагрівальний елемент відкритий, потужність 2,2 кВт, індикація рівня води за ціною 3,70 доларів США за 1 шт.), найменування, кількість і характеристики яких зазначені у специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного Контракту.

В липні 2013 року на адресу позивача надійшов товар: Чайники електричні марки ELENBERG для кип'ятіння води, нові, моделі: НК-8710 у кількості 3384 шт., об'єм 1,7 л., відключення без води, нагрівальний елемент відкритий, потужність 2,2 кВт, індикація рівня води за ціною 3,70 доларів США за 1 шт.

З метою митного оформлення зазначеного товару позивач подав до митного органу митну декларацію № 100270000/2013/109289, в якій митна вартість позивачем була визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження митної вартості товару позивачем до митної декларації № 100270000/2013/109289 були надані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами; Наряд 3752; Банківські виписки; Міжнародна автомобільна (CMR); Коносамент (Bill of Lading); копія довідки про транспортні витрати; копія рахунку - фактури № LS-3760439; копія листа про страхування № 1244 від 12.08.2013 року; копія експертного висновку Київської ТПП від 31.05.2013 № Ц-1199; копія комерційного інвойсу; копія пакувального листа; копія сертифікату про походження товару загальної форми; копія прайс-листа з перекладом на українську мову; копія Екологічної декларації; копія Висновку санітарно-епідеміологічної експертизи; копія зовнішньоекономічного договору (контракту); копія доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту); копія листа № 1043 та інші документи.

Під час здійснення аналізу наданих до митного оформлення документів відповідачем було виявлено наявність розбіжностей та зафіксовано ту обставину, що надані позивачем документи містять не усі відомості відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Митним органом позивача було повідомлено про необхідність надання ним додаткових документів, а саме: виписки з бухгалтерської документації; ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На виконання вимог митного органу позивачем було подано наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації № 1253 від 13.08.2013 року; ліцензійний договір від 02.02.2012 р. та додатки до нього від 02.02.2012 p., №2 від 08.05.2013 р, №3 від 08.05.2013 p.; прайс-лист виробника товару від 01.03.2013 року з перекладом на українську мову; копію митної декларації країни відправлення № 13237145 з перекладом на українську мову; висновок Київської ТПП № Ц-1199 від 31.05.2013 р. переклад інвойсу № НК130514 від 20.06.2013 р.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості від 15.08.2013 №100260000/2013/200524/2 та надано картку відмови в прийнятті митної декларації №100260000/2013/00508.

Вищезгаданим рішенням було збільшено митну вартість товару на 193373,05 грн., що призвело до збільшення обов'язку позивача по сплаті мита на 17291,72 грн. та податку на додану вартість на 38041,80 грн.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України визначаються Митним кодексом України.

Статтею 40 Митного кодексу України встановлено, що усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів" від 09 квітня 2008 року № 339, передбачено, що контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до статті 41 Митного Кодексу України шляхом проведення перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено або наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.

Статтею 45 Митного кодексу України встановлено обов'язок осіб, які переміщують товари і транспортні засоби через митний кордон України, подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.

Перелік документів, що використовуються для визначення митної вартості товарів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 лютого 2006 року № 80 "Про перелік документів, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України".

Згідно зі статтею 81 Митного Кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень Митного кодексу України, вона та метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Відповідно до статей 264, 265 Митного кодексу України, заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу.

Митний орган має право упевнитися у достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Умови та механізм декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, подання декларантом відомостей для її підтвердження визначені Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року №1766 (далі - Порядок декларування митної вартості товарів).

Пунктом 6 вказаного Порядку передбачено, що декларант самостійно заповнює декларацію митної вартості, за винятком граф, призначених для відміток митниці, а пунктом 7 цього ж Порядку визначений перелік обов'язкових документів, що додаються декларантом на підтвердження заявлених ним відомостей про визначення митної вартості, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

За змістом пункту 11 Порядку декларування митної вартості товарів для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом.

Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку декларування митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості. Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Водночас, статтею 266 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6).

Пунктом 15 Порядку декларування митної вартості товарів передбачено, що для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів у разі потреби на вимогу митного органу можуть додатково подаватися такі документи: установчі документи підприємства, що переміщує товари; угода з третіми особами, що пов'язана з угодою (контрактом) поставки товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третіми особами на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських послуг, пов'язаних з виконанням умов угоди щодо товарів, митна вартість яких визначається; відповідна бухгалтерська документація; ліцензійні чи авторські угоди; замовлення на поставку товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми-виробника; калькуляція фірми-виробника на товари, митна вартість яких визначається; інші документи, що можуть бути використані для підтвердження відомостей, заявлених у декларації митної вартості.

Як було зазначено вище, позивачем на вимогу митного органу були надані додаткові документи, серед яких: виписка з бухгалтерської документації № 1253 від 13.08.2013 року; ліцензійний договір від 02.02.2012 р. та додатки до нього від 02.02.2012 p., №2 від 08.05.2013 р, №3 від 08.05.2013 p.; прайс-лист виробника товару від 01.03.2013 року з перекладом на українську мову; копію митної декларації країни відправлення № 13237145 з перекладом на українську мову; висновок Київської ТПП № Ц-1199 від 31.05.2013 р. переклад інвойсу № НК130514 від 20.06.2013 р.

Згідно частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 року, 17.06.2014 року.

Оскільки позивачем на вимогу митного органу було надано перелік додаткових документів, необхідних для визначення митної вартості імпортованого ним товару, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог даного позову.

При цьому, як було вірно зазначено судом першої інстанції, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, у зв'язку з чим не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.