Справа № 355/1167/14-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 355/1167/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко О.Л.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Баришівського районного суду Київської області від 20 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області, ОСОБА_4 про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області, ОСОБА_4 про скасування рішення відповідача від 18 березня 2011 року № 56-04-06 «Про розгляд заяви громадянки ОСОБА_3 про передачу земельної ділянки у користування» та рішення від 25 квітня 2014 року № 244-27-06 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі», зобов'язання наділити земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 0,12 га, вилучивши її ОСОБА_5

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 20 серпня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1

З 1971 року по 1983 рік у користуванні позивача знаходилась земельна ділянка розміром 0,40 га. за вищевказаною адресою.

У 1983 році частина земельної ділянки площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 була вилучена у ОСОБА_3 та наділена ОСОБА_6

Як зазначила позивач, на даний час відсутній заїзд через земельну ділянку, що перебуває у її користуванні, а тому у 2010 році ОСОБА_3 звернулась до Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області із заявою про повернення заїзду на її земельну ділянку по АДРЕСА_1 через земельну ділянку ОСОБА_5

Згідно протоколу засідання Лукашівської земельної комісії № 1 від 25 листопада 2010 року вирішено заяву ОСОБА_3 про виділення заїзду по земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 - вважати не можливим.

Рішенням Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області № 56-04-06 від 18 березня 2011 року «Про розгляд заяви громадянки ОСОБА_3 про передачу земельної ділянки у користування», ОСОБА_3 відмовлено у виділенні земельної ділянки площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1

Також, рішенням Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області № 244-27-06 від 25 квітня 2014 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі», ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,40 га за адресою: АДРЕСА_1, оскільки станом на 01 червня 1983 року та по даний час у неї фактична площа земельної ділянки 0,26 га.

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями та вважаючи її протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В силу ст. 25 вищевказаного Закону, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частиною 1 ст. 59 вищевказаного Закону визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області № 117 від 08 грудня 2010 року, за ОСОБА_3 числиться земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, згідно погосподарських книг, а саме: книга № 2 за 1971 рік по 1973 рік - площею 0,40 га, книга №2 1980 рік - площею 0,40 га, книга №2 1981 рік - згідно наказу на ОСОБА_7 переведена земельна ділянка площею 0,40 га, книга №2 1983 рік на 01 січня 1983 року - площею 0,40 га, книга № 2 1983 рік на 01 червня 1983 року - площею 0,28 га вилучено 0,12 га згідно наказу по радгоспу ім. Леніна № 89 від 09 квітня 1983 року, книга № 2 на 01 червня 1984 року - площею 0,15 га, книга № 2 на 01 червня 1985 року - площею 0,25 га, книга № 2 на 01 січня 1986 року - площею 0,12 га до 31 грудня 1990 року, книга № 3 на 01 січня 1991 року - площею 0,22 га, книга № 2 на 01 січня 1995 року - площею 0,25 га, книга № 2 на 01 січня 1997 року - площею 0,26 га по 01 грудня 2010 рік.

Так, під час прийняття оскаржуваних рішень про відмову у поверненні земельної ділянки ОСОБА_3 та про відмову у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, відповідач зазначив, що вказана земельна ділянка виділена громадянину ОСОБА_5, який користується нею по даний час.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що згідно довідки виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області № 152 від 29 квітня 2014 року, рішення про вилучення земельної ділянки площею 0,1200 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 у сільській раді відсутнє.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази вилучення у ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, колегія суддів вважає, що Лукашівською сільською радою Баришівського району Київської області, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх рішень.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області від 18 березня 2011 року № 56-04-06 та від 25 квітня 2014 року № 244-27-06 прийняті необґрунтовано та без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, а тому підлягають скасуванню.

З приводу позовної вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області наділити їй земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 0,12 га, вилучивши її ОСОБА_5, колегія суддів зазначає наступне.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин .

Так, здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Дискреційне повноваження це таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що питання про виділення земельних ділянок належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

При цьому, суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржуються, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_3 про зобов'язання Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області наділити їй земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 0,12 га, вилучивши її у ОСОБА_5, задоволенню не підлягає.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню в частині скасування рішень Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області від 18 березня 2011 року № 56-04-06 та від 25 квітня 2014 року № 244-27-06, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 20 серпня 2014 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області від 18 березня 2011 року № 56-04-06 «Про розгляд заяви громадянки ОСОБА_3 про передачу земельної ділянки у користування».

Скасувати рішення Лукашівської сільської ради Баришівського району Київської області від 25 квітня 2014 року № 244-27-06 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі».

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст постанови виготовлено 27.01.2015 року.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.