Справа № 2а/0470/5884/11
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2015 р. м. Київ К/9991/38091/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аульська хлоропереливна станція» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6.07.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2012р. у справі

за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Аульська хлоропереливна станція»

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені , -

В С Т А Н О В И В :

20.05.2011р. до суду з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Аульська хлоропереливна станція» (далі Товариство) адміністративно-господарських санкцій в розмірі 125006,20грн. та пені в розмірі 13650,00грн. звернулось Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі Фонд). Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачем, в порушення вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не забезпечено створення робочих місць для інвалідів у відповідності до нормативів. На цій підставі позивач просив стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції та пеню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6.07.2011р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2012р., позов задоволено.

Не погодившись з судовими рішеннями, Товариство звернулося з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому, позивач зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення попередніх інстанцій вказаним вимогам відповідають не повністю, в зв'язку з наступним.

Відповідача зареєстровано у Фонді як роботодавця - юридичну особу, що використовує найману працю. Відповідно до звіту Товариства про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009р., середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу складає 161 особу, отже, згідно зі статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі Закон N875-XII), для відповідача норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів складає 6 робочих місць. В той же час, станом на подання відповідачем звіту, на Товаристві працювало 2 особи, яким встановлено групу інвалідності.

Частиною першою статті 20 Закону N 875-XII встановлено, що підприємства, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Водночас, відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. У частині 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Вирішуючи по суті спір про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, суди не встановили, чи подавались відповідачем протягом відповідного періоду Звіти про наявність вакансій за формою № 3-ПН, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005р. № 420 та чи вживались Товариством передбачені чинним на той час законодавством заходи для недопущення господарського правопорушення, відтак суд касаційної інстанції позбавлений можливості ухвалити рішення по справі без дослідження цих обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, під час нового розгляду справи судам слід обговорити питання про те, чи було пропущено позивачем передбачений статтею 99 КАС України строк на звернення до адміністративного суду.

Не встановлення в судовому процесі вище зазначених обставин як таких, що мають суттєве значення у справі з огляду на неможливість правильно вирішити спір без їх з'ясування, відповідно до частини другої статті 227 КАС України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень у зв'язку з їх не відповідністю вимогам частин 4 та 5 статті 11, частині 1 статті 138 та статті 159 цього Кодексу з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аульська хлоропереливна станція» задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6.07.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2012р. скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз