Справа № 2а-1674/10/0370
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року Справа № 2а-1674/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання - Новак Л.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Ярошика Т.В., Гаврилова А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (далі - Луцька ОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 11 вересня 2009 року № /0, яким застосовано штрафні санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки в сумі 18 364 050 грн.

У заяві від 13 серпня 2010 року позивач уточнив позивні вимоги, просив скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 11 вересня 2009 року № /0, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій), в розмірі 764 164 грн. 50 коп., та № /0, яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 344 325 грн. 94 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення на підставі акту від 5 серпня 2009 року № 2774/17-235/НОМЕР_1 «Про результати планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства при здійсненні підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 за період з 1 липня 2006 року по 31 березня 2009 року».

Позивач не погоджується з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх необґрунтованими і такими, що суперечать чинному законодавству України, з підстав невірного застосування податковим органом законодавства, що регулює відносини при здійсненні розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, та складеними з порушенням Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій (далі - Порядок).

Зокрема, позивач зазначає, що з моменту державної реєстрації операцій з розрахунків у готівковій формі не здійснював. На виконання умов Дилерського договору від 20 травня 2008 року № 6, укладеного між приватним підприємством «Фобос-ПОЛ» (далі - ПП «Фобос-ПОЛ») (Постачальник) та підприємцем ОСОБА_4 (Дилер), позивач протягом 2008 року реалізовував отримані від ПП «Фобос-ПОЛ» автомобілі фізичним особам, видавав останнім довідки-рахунки для проведення подальшої державної реєстрації транспортних засобів покупцями, однак готівкових коштів при реалізації автомобілів не отримував, відтак не повинен був застосовувати реєстратор розрахункових операцій. Також зазначає, що оскаржувані рішення є незаконними із тих підстав, що складені не за формою, передбаченою пунктом 7.1 Порядку, відповідно до якого в даному випадку податковий орган повинен був прийняти рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, а не податкове повідомлення-рішення. Крім того, посилається на те, що будь-яких операцій, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, він не здійснював, як і не отримував доходу, який би підлягав оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2010 року в задоволенні адміністративного позову підприємця ОСОБА_4 до Луцької ОДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2010 року у справі № 2а-1674/10/0370 скасовано в частині відмови у задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення від 11 вересня 2009 року № /0 та прийнято в цій частині нову постанову про скасування податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 11 вересня 2009 року № /0. В решті позову залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 жовтня 2014 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2010 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 11 вересня 2009 року № /0 та №/0 скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 11 вересня 2009 року № /0 залишено без змін.

Представник відповідача в поданому письмовому запереченні від 28 листопада 2014 року пред'явленні позовні вимоги заперечив, з наступних підстав.

В ході проведеної перевірки підприємця ОСОБА_4 встановлено, що останнім впродовж 2008 року отримано виручку від реалізації автомобілів та кузовів автомобілів на загальну суму 3 672 810 грн. Дані готівкові кошти не були проведені підприємцем через зареєстрований, опломбований та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій та не видані розрахункові документи, отже до останнього правомірно застосовано фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів.

Зазначає, що позивач безпідставно вказує на необхідність зазначеннях у довідках-рахунках суми, які сплачували фізичні особи при купівлі транспортного засобі, оскільки при перевірці були досліджені також довідки-рахунки, у яких суми коштів, отримані за автомобілі, не вказувались.

Крім того, вказує, що суми, отримані підприємцем за реалізовані автомобілі, не були відображені останнім в податковому обліку. В ході перевірки було встановлено, що підприємцем занижено чистий дохід від підприємницької діяльності у 2008 році на суму 2 295 506 грн. 25 коп. у зв'язку з невключенням до валового доходу отриманої виручки в сумі 3 060 675 грн. за реалізовані автомобілі.

Посилається на правомірність висновків податкового органу, зроблених при проведенні перевірки та вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення сформовані у відповідності до норм діючого законодавства і підстав для їх скасування немає.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених з позовній заяві, додатково зазначив, що підприємцем ОСОБА_4 визнано факт отримання прибутку за період з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року в загальній сумі 26 488 грн. 34 коп. Просив позов задовольнити.

Представники відповідача, кожен зокрема, підтримали доводи, наведені у запереченнях, та просили у позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області 17 жовтня 2001 року, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2.

В період з 13 липня 2009 року по 31 липня 2009 року Луцькою ОДПІ проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства при здійсненні підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 за період з 1 липня 2006 року по 31 березня 2009 року, за результатами якої складено акт від 5 серпня 2009 року № 2774/17-235/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено, зокрема, наступні порушення:

- статтей 13, 14 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26 грудня 1992 року № 13-92 (із змінами і доповненнями), а саме, підприємцем занижено суму чистого доходу за 2008 рік у розмірі 2 295 506 грн. 25 коп., внаслідок чого, за результатами перевірки підлягає донарахуванню податок з фізичних осіб за 2008 рік в сумі 344 235 грн. 94 коп.;

- пункту 19.1 «А» статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22 травня 2003 року № 889-IV, статті 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» в редакції від 28 червня 1999 року № 746/99 (із змінами та доповненнями), а саме, неведення книги обліку доходів та витрат за 2006 рік - І квартал 2009 року;

- статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» » від 22 травня 2003 року № 889-IV, а саме не подано декларації про доходи за 2008 рік та І квартал 2009 року;

- пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 1 червня 2000 року № 1776-ІІІ (із змінами та доповненнями).

За наслідками перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення: від 11 вересня 2009 року № /0, яким застосовано штрафні санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки в сумі 18 364 050 грн.; від 11 вересня 2009 року за № /0, яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 344 325 грн. 94 коп.

Висновки перевірки базуються на тому, що всупереч пунктам 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» підприємцем ОСОБА_4 у 2008 році готівкові кошти, отримані від реалізації автомобілів та кузовів до автомобілів згідно пред'явлених довідок-рахунків, в загальній сумі 3 672 810 грн. не були проведені через зареєстрований, опломбований та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій та не видані розрахункові документи.

Відповідно до абзацу другого пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 травня 2008 року між ПП «Фобос-ПОЛ» (Постачальник) та підприємцем ОСОБА_4 (Дилер) був укладений Дилерський договір № 6, згідно із пунктом 1.1 якого Постачальник зобов'язується поставляти Дилеру автомобілі марок «Мазда», «Тойота», «Лексус», «Мерседес» та інші, а Дилер зобов'язується прийняти автомобілі для подальшої роздрібної реалізації третім особам від свого імені і оплатити автомобілі на умовах, вказаних в даному Договорі.

Згідно із пунктом 1.3 Договору Постачальник зберігає право власності на передані Дилеру автомобілі до дати їх оплати Дилером або третіми особами - кінцевими покупцями, яким Дилер має право перепродавати автомобілі у відповідності з умовами даного договору.

Відповідно до повідомлення Департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2006 року № 4/8-7152 підприємцю ОСОБА_4 було надано дозвіл на здійснення підприємницької діяльності, пов'язаної із реалізацією транспортних засобів, що підлягають реєстрації та обліку в органах внутрішніх справ, та поставлено на облік в Департаменті Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України за реєстраційним номером 4808.

Із досліджених в судовому засіданні довідок-рахунків вбачається, що позивачем впродовж 2008 року було видано 32 довідки-рахунки, які свідчать про здійснення останнім господарської діяльності з реалізації транспортних засобів. По 24-х довідках-рахунках вартість транспортних засобів зазначена в грошовому виразі та вказується про одержання готівкових коштів у відповідній сумі касою торговельної організації, про що свідчить підпис і печатка підприємця. У всіх інших довідках-рахунках вартість транспортного засобу зазначена «договірна». Загальна сума отриманих касою підприємця готівкових коштів згідно довідок-рахунків складає 3 672 810 грн.

Згідно із пунктами 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 1 червня 2000 року № 1776-ІІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: - проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; - видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 238 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Фінансові санкції, передбачені статтею 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є заходами майнового характеру, які спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків, що застосовуються органами державної податкової служби за порушення порядку проведення розрахункових операцій в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, тобто за своєю природою є адміністративно-господарськими.

З огляду на викладене фінансові санкції у вигляді штрафів за порушення у сфері розрахункових операцій є адміністративно-господарськими санкціями у розумінні статті 238 Господарського кодексу України, а відтак повинні застосовуватися у межах строків, визначених статтею 250 цього Кодексу.

Статтею 250 Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, застосування до позивача адміністративно-господарської санкції у вигляді штрафу за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» має здійснюватися у межах строків, встановлених статтею 250 Господарського кодексу України.

Оскільки санкції застосовані згідно податкового повідомлення-рішення від 11 вересня 2009 року № /0 в сумі 18 364 050 грн. за порушення, що мали місце у 2008 році, тобто за рік до встановлення правопорушення, суд вважає, що застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки відбулося без урахування строків, передбачених статтею 250 Господарського кодексу України.

З огляду на викладене податкове повідомлення-рішення від 11 вересня 2009 року № /0, яким застосовано штрафні санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки в сумі 18 364 050 грн. підлягає скасуванню як протиправне.

Крім того, відповідно до статті 13 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26 грудня 1992 року № 13-92 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

З наведеного вбачається, що для встановлення сукупного чистого доходу (оподаткованого доходу) потрібно з'ясувати валовий доход (виручки у грошовій та натуральній формі), а також витрати, які безпосередньо пов'язані з одержанням доходу та підтвердженні документально (первинними бухгалтерськими документами) протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що отримана позивачем виручка від реалізованих ним протягом 2008 року автомобілів у грошовій формі в загальній сумі 3 060 675 грн. (без ПДВ), яка підтверджена довідками-рахунками, відносяться до складу валових доходів.

Разом з тим, як вбачається з досліджених у судовому засіданні первинних документів, треті особи - кінцеві покупці автомобілів вносили кошти безпосередньо постачальнику ПП «Фобос-ПОЛ» від якого підприємець ОСОБА_4 отримував винагороду за кожен проданий автомобіль.

Під час проведення перевірки підприємцем ОСОБА_4 не були надані документи на підтвердження витрат, які пов'язані з отриманням доходів. В обґрунтування даної обставини позивач посилається на те, що він фізично не міг надати всі необхідні документи, оскільки вони були вилучені правоохоронними органами під час обшуку, про що було складено протокол обшуку. При цьому Луцька ОДПІ з приводу цього не зверталась із запитом до правоохоронних органів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Отже, на думку суду, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, викладені в акті перевірки від 11 вересня 2009 року № /0 висновки податкового органу не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Таким чином, адміністративний позов підлягає до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11 вересня 2009 року за №/0 та №/0.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України з Державного бюджету України слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові-повідомлення рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції від 11 вересня 2009 року за №/0 та №/0.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) 3 (три) грн. 40 (сорок) коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк