Справа № 810/5606/14
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2015 року 810/5606/14

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання технічними засобами та ведення журналу забезпечував секретар судового засідання Сюр В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства у Київській області та головного спеціаліста Києво-Святошинського відділу здійснення інспекторської діяльності Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства у Київській області Москвіна Олексія Андрійовича про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної інспекції сільського господарства у Київській області та головного спеціаліста Києво-Святошинського відділу здійснення інспекторської діяльності Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства у Київській області Москвіна Олексія Андрійовича про визнання протиправними дій відповідачів, що виявились:

у відображенні в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 11.06.2014 № 04-19/39 відомостей про те, що масив земельних ділянок, частинами якого є земельні ділянки з кадастровими номерами :02:046:0092 та :02:046:0086, розміщений на острові;

викладенні в Акті перевірки від 11.06.2014 № 04-19/39 висновку про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:046:0092 площею 0,4602 га, яка розташована по АДРЕСА_1 на території Української міської ради Обухівського району Київської області і яка належить ОСОБА_1 на праві власності, відноситься до категорії "Землі водного фонду";

викладенні в Акті перевірки від 11.06.2014 № 04-19/39 висновку про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:046:0092 не може перебувати у приватній власності з цільовим призначенням "для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд".

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що дії Державної інспекції сільського господарства у Київській області вчинені з порушенням законодавства України, а саме статті 20 Земельного кодексу України та Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, оскільки державний інспектор не наділений повноваженнями визначати належність земельної ділянки до тієї чи іншої категорії земель.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що дії державного інспектора сільського господарства в Київській області Москвіна О.А. щодо складання акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 11.06.2014 № 04-19/39 є правомірними. У судовому засіданні представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

Під час судового розгляду у справу на стороні відповідача вступив прокурор, який підтримав заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень прокурор зазначив, що акт перевірки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб чи суб'єктів владних повноважень і не породжує правових наслідків, а лише є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства. У судовому засіданні прокурор просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19.06.2003 № 963-ІV визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Пунктами 1-3 Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.12.2011 №770, Державна інспекція сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Держсільгоспінспекція) є територіальним органом Державної інспекції сільського господарства України та їй підпорядковується. Голови місцевих державних адміністрацій координують діяльність Держсільгоспінспекцій і сприяють їм у виконанні покладених на них завдань. Повноваження Держсільгоспінспекції поширюються на територію Автономної Республіки Крим, відповідної області, міст Києва і Севастополя. Держсільгоспінспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства, його першого заступника та заступника, наказами Державної інспекції сільського господарства України, дорученнями Голови Державної інспекції сільського господарства України, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням. Основним завданням Держсільгоспінспекції є реалізація повноважень Державної інспекції сільського господарства України у межах відповідної території.

Відповідно до пункту 4 Положення Держсільгоспінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів до її відшкодування в установленому законодавством порядку.

Згідно з приписами статті 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом, зокрема, проведення перевірок.

Під час судового розгляду судом встановлено, що позивач не погоджується з діями посадових осіб Державної інспекції сільського господарства у Київській області, зокрема, головного спеціаліста Києво-Святошинського відділу здійснення інспекторської діяльності Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства у Київській області Москвіна Олексія Андрійовича, що виявились у викладенні в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 11.06.2014 № 04-19/39 певних суджень та висновків про порушення вимог земельного законодавства, з якими не погоджується позивач.

Суд зазначає, що акти ревізій, документальних перевірок, дії службових осіб, вчинені у процесі чи за результатами перевірок тощо, не підлягають розгляду в судах у порядку адміністративного судочинства, оскільки вони не мають обов'язкового характеру.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 10.09.2013 в адміністративній справі № 21-237а13, що прийнята за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, дії службових осіб щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду в суді, висновки, викладені в акті перевірки, не породжують обов'язкових юридичних наслідків, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

В силу положень статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, у тому числі й для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Під час розгляду даної справи суд встановив, що судження посадових осіб Державної інспекції сільського господарства у Київській області та інші обставини, викладені в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 11.06.2014 № 04-19/39, а також сам Акт перевірки, оцінювались в якості доказу Обухівським районним судом Київської області під час розгляду цивільної справи № 372/3383/14-ц за позовом прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Української міської ради Обухівського району Київської області та ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання незаконним та скасування рішення, недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки і повернення земельних ділянок.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25.11.2014 № 372/3383/14-ц позов прокурора задоволено. Суд: визнав незаконним та скасував рішення Української міської ради Обухівського району Київської області 30 сесії 5 скликання від 29.05.2007 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1, в частині затвердження проекту громадянам: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7; визнав недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 008991, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00317 від 11.04.11, з кадастровим номером :02:046:0092, та скасував його державну реєстрацію; витребував на користь держави з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,4602 га, вартістю 891650,90 грн. з кадастровим номером - :02:046:0092, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; визнав за державою право власності на земельну ділянку загальною площею 0,4602 га, вартістю 891650,90 грн. з кадастровим номером - :02:046:0092, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факт порушення прав позивача з боку відповідачів у сфері публічно-правових відносин відсутній.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідачі не надали суду доказів понесення ними судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 30 січня 2015 р.