Справа № 804/20037/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Нікопольське міськрайонне управління юстиції про визнання дій протиправними та скасування вимог про сплату боргу, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (відповідач-1) та Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області (відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Нікопольське міськрайонне управління юстиції, в якому просила визнати протиправними дії відповідачів щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування та прийняття вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-765-У від 03.05.2013р., №Ф-232-У від 27.06.2014р. та №Ф-232-У від 31.10.2014р., та скасувати вищеозначені вимоги.
В обґрунтування пред'явленого позову зазначалося, що оскаржувані вимоги відповідача про сплату позивачем боргу по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є протиправними, оскільки ФОП ОСОБА_1 як суб'єкт підприємницької діяльності, перебуває на спрощеній системі оподаткування та є пенсіонером за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто в тому числі і протягом періодів, за які їй оскаржуваними вимогами нарахована недоїмка по сплаті єдиного внеску, отже, відповідно до приписів ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VІ, позивач звільняється від сплати за себе єдиного внеску.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте його представник у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.
Відповідач-1 пред'явлений адміністративний позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач з 21.07.2009р. отримує пенсію за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та є фізичною особою-суб`єктом підприємницької діяльності, яка обрала спрощену систему оподаткування. Порядок та механізм нарахування, сплати та звільнення від сплати єдиного внеску регулюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ, який набув чинності з 01.01.2011 року. При цьому, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» функцію адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування було покладено на органи Міністерства доходів і зборів України з 01.10.2013 року. Таким чином, Нікопольською ОДПІ Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області на законних підставах були винесені вимоги про сплату єдиного внеску №Ф-232 від 27.06.2014р. та №Ф-232 від 31.10.2014 року, оскільки згідно картки особового рахунку ФОП ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати єдиного внеску, який в свою чергу був нарахований Управлінням Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області на підставі вимоги про сплату єдиного внеску №Ф-765У від 03.05.2013р. Крім того, наявність у позивача пенсійного посвідчення є лише підтвердженням права на призначення та одержання пенсії, а не засвідчує його статус пенсіонера за віком.
Представник відповідача-1 у судове засідання також не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.
Відповідач-2 пред'явлений адміністративний позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, обрав спрощену систему оподаткування та отримує пенсію за віком, разом з тим ФОП ОСОБА_1 не була у період, за який їй нарахована недоїмка по єдиному внеску, пенсіонером за віком в розумінні ч.1 ст.26 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-VІ, оскільки не досягла на той час 60 років, як передбачено цією нормою закону (60 років позивачу виповнилося лише у жовтні 2012 року), тому на неї поширюються положення п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ, якою передбачено звільнення від сплати за себе єдиного внеску саме осіб, які є пенсіонерами за віком, а не осіб, які отримують пенсію за віком (в тому числі призначену на пільгових умовах згідно п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ) лише з моменту виповнення 60 років. Отже позивач не підлягає звільненню від сплати єдиного внеску, тому йому правомірно виставлені та направлені вимоги про сплату боргу.
Представник відповідача-2 у судове засідання також не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляду справи за його відсутності.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте у судове засідання її представник не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. Правом на подання пояснень та заперечень до позовної заяви третя особа не скористалася.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.4, ч.6 ст.128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст.122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що пред'явлений адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Також позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Крім того ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку Управлінні Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області як пенсіонер та отримує пенсію за віком потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС при повному стажі, призначену з 21.07.2009р., що підтверджується довідкою відповідача-2 від 26.11.2014р., а також копією пенсійного посвідчення позивача НОМЕР_3 (а.с.10, 20).
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 набула право на пенсію відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відноситься до соціальної категорії - «особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи» та має статус громадянки, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження другої категорії, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_4 від 07.03.1993 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.11,20).
З 01 січня 2011 року набув чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ, яким повноваження зі збору та обліку цього єдиного внеску було покладено на органи Пенсійного фонду України.
Так, 03 травня 2013 року УПФУ в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області була сформована вимога про сплату ФОП ОСОБА_1 боргу по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування №Ф-765У на суму 5766,45 грн. за наступний період: за 2012 рік - 4572,42грн. та за І квартал 2013 року -1194,03грн., яка була надіслана на адресу позивача засобами поштового зв'язку листом із повідомленням про вручення 17.05.2013р., однак, це поштове відправлення повернулося на адресу відповідача-2 25.06.2013р. із відміткою відділення поштового зв'язку про повернення за закінченням терміну зберігання (а.с.15,29-30,31).
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» з 01.10.2013р. функцію адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування було покладено на органи Міністерства доходів і зборів України.
При цьому судом встановлено, що вимога про сплату боргу по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 27 червня 2014 року №Ф-232-У на суму 9447,10грн. була надіслана на адресу позивача засобами поштового зв'язку листом із повідомленням про вручення, однак, це поштове відправлення повернулося на адресу відповідача-1 із відміткою відділення поштового зв'язку про повернення за закінченням терміну зберігання від 17.10.2014р.
Про наявність вимог відповідачів про сплату боргу від 03 травня 2013 року №Ф-765У на суму 5766,45грн. та від 27 червня 2014 року №Ф-232-У на суму 9447,10грн. ФОП ОСОБА_1 довідалася 21 листопада 2014 року після отримання поштовим зв'язком копій постанов про відкриття виконавчих проваджень №45095077 від 10.10.2014р. та №45354938 від 06.11.2014р. про примусове стягнення боргу, визначеного вказаними вимогами (а.с.13,14).
З позовом про оскарження вищевказаних вимог ФОП ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 03 грудня 2014 року, що посвідчується відтиском штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надсилалася дана позовна заява (а.с.21).
Відповідно до приписів ч.3, ч.5 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачем було подано даний адміністративний позов у межах строку звернення до адміністративного суду.
Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд зважає на наступне.
Як зазначалося вище, з 21.07.2009р. ФОП ОСОБА_1 призначено та вона отримує пенсію за віком на підставі ч.1 ст.26 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-VІ та відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті (тобто фізичні особи-підприємці), які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Враховуючи, що сторонами у справі не надано доказів укладення ФОП ОСОБА_1 з Управлінням Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, позивач, як пенсіонер за віком, не є платником єдиного внеску.
При цьому, суд не погоджується з твердженнями відповідача-2 про те, що на позивача не розповсюджуються приписи ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ, оскільки ФОП ОСОБА_1 не була у період, за який їй нарахована недоїмка по єдиному внеску пенсіонером за віком в розумінні ч.1 ст.26 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-VІ, оскільки не досягла на той час 60 років, як передбачено цією нормою закону (60 років позивачу виповнилося лише у червні 2012 року).
Так, за своїм змістом ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою певного віку, а передбачає звільнення від сплати єдиного внеску всіх пенсіонерів за віком. Крім того в зазначеній нормі законодавцем не виключені особи, які є пенсіонерами та отримують пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За цим Законом призначаються трудові пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Також відповідно до ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Так, ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме евакуйовані з інших територій зони відчуження у 1986 році - на 8 років.
Таким чином, з урахуванням означеного, ФОП ОСОБА_1 набула право на пенсію за віком з ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто по досягненню нею 47-річного віку.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-VІ визначено, що пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
У зв'язку із тим, що ФОП ОСОБА_1 з червня 2009 року отримує пенсію за віком, а ч.4 ст.4 Закону України №2464-VІ не містить застережень щодо неможливості її застосування до осіб, яким пенсію за віком призначено на пільгових умовах в порядку виконання ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, то Управлінням Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області неправомірно була сформована вимога про сплату єдиного внеску від 03.05.2013р. №Ф-765-У, так як позивач не повинен сплачувати єдиний внесок.
Отже, означена вимога відповідача-2 підлягає скасуванню як протиправна.
Щодо посилання відповідача-1 на наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску по картці особового рахунку ФОП ОСОБА_1, передану Управлінням Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, як на підставу винесення вимог про сплату єдиного внеску №Ф-232 від 27.06.2014р. та №Ф-232 від 31.10.2014р., суд зазначає наступне.
Як зазначалося вище, згідно Закону України від 04.07.2013р. №406-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» функції з адміністрування внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування покладено на органи Міністерства доходів і зборів.
При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» від 07.07.2011 року №3609-VI визначено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 Закону України №2464-VІ, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Таким чином, відповідач-1, здійснюючи повноваження щодо адміністрування внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, має здійснювати його нарахування та формувати вимоги про стягнення заборгованості з його сплати з урахуванням вищенаведених законодавчих приписів.
Однак, у даному випадку органом доходів і зборів не було враховано, що позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, також є і пенсіонером за віком.
За таких обставин, дії відповідача-1 щодо формування вимог про сплату єдиного внеску №Ф-232 від 27.06.2014р. та №Ф-232 від 31.10.2014р. є протиправними, а означені вимоги підлягають скасуванню.
Отже, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 182,70грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи (а.с.2,), а відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
З оглядну на наведене, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 182,70 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Нікопольське міськрайонне управління юстиції про визнання дій протиправними та скасування вимог про сплату боргу - задовольнити.
Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області щодо нарахування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та формування вимоги про його сплату від 03.05.2013р. №Ф-765У на суму 5766,45грн.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про сплату Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 03.05.2013р. №Ф-765У на суму 5766,45грн.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 182,70грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова