Справа № 826/11348/14(ЗП/808/21/14)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2015 рокусправа № 826/11348/14(ЗП/808/21/14)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Фірсіку Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2014 року по справі № 826/11348/14 (ЗП/808/21/14) за позовом ОСОБА_1 до Бердянського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання дій незаконними щодо відмови у в'їзді до тимчасово окупованої території АР Крим, визнання нечинним рішення про відмову у виїзді до тимчасово окупованої території АР Крим,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Бердянського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (далі по тексту - відповідач), в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у в'їзді до тимчасово окупованої території АР Крим, визнати нечинним рішення відповідача про відмову виїзду до тимчасово окупованої території АР Крим громадянину України, який досяг 16-річного віку, від 27.06.2014 року, яке було прийнято у відношенні до ОСОБА_1

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.08.2014 року справу передано за територіальною підсудністю до Запорізького окружного адміністративного суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.11.2014 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити заявлені позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що законодавством України гарантується свобода пересування територією держави, яка не може бути обмежена будь-ким. Апелянт вказував, що він рухався по території України і мав намір прибути до міста Севастополя, яке за Конституцією України та за іншими законодавчими актами визнається територією України, отже позивач не виїжджав за межі України, однак отримав рішення про відмову у такому виїзді. Апелянт зазначав, що йому як громадянину України гарантовано вільний та безперешкодний виїзд до тимчасово окупованої території України, можливість виїзду до Автономної Республіки Крим здійснюється за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що на території тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим встановлюється особливий правовий режим до відновлення на території окупованої території конституційного ладу держави Україна, встановлюється особливий режим проїзду на окуповану територію, встановлено особливий режим проходження прикордонного контролю та пропуску до окупованої території. Суд першої інстанції вказував, що у ОСОБА_1 існують неврегульовані фінансові зобов'язання, що унеможливлюють його пропуск до окупованої території, на якій обмежено діяльність державних органів, у зв'язку з чим є труднощі виконання фінансових зобов'язань.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на підставі посвідчення про відрядження з міста Києва та посадкового документу на потяг, пересувався за маршрутом місто Київ - місто Севастополь. Метою виїзду до міста Севастополя є врегулювання ТОВ «Аграрна Співдружність» договірних відносин та питань власності нерухомості на території Автономної Республіки Крим, матеріалами справи встановлено, що керівником ОСОБА_1 є керівником ТОВ «Аграрна Співдружність».

27.06.2014 року у контрольному пункті для потягів Новоолексіївка, посадовою особою Бердянського прикордонного загону було оголошено ОСОБА_1 про заборону йому у виїзді з території України до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим. 27.06.2014 року посадовою особою Бердянського прикордонного загону складено рішення про відмову виїзду до тимчасово окупованої території АР Крим громадянину України, який досяг 16-річного віку ОСОБА_1, у зв'язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби відомостей, що ОСОБА_1 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

В матеріалах справи наявна належним чином завірена копія ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2011 року по справі №6-4160/11, якою встановлено ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасову заборону у здійсненні виїзду з території України до повного виконання зобов'язання по сплаті боргу згідно рішення Господарського суду м. Києва від 10.11.2010 року.

Матеріалами справи не встановлено сплату ОСОБА_1 на час виїзду 27.06.2014 року на тимчасово окуповану територію боргу.

З березня 2014 року територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою територією, на якій, у зв'язку з цим вводиться особливий режим державного ладу, встановлено адміністративні кордони та введено особливий порядок проїзду до тимчасово окупованої території.

Законодавцем встановлено особливий режим пересування по тимчасово окупованій території разом як і особливий режим перетину меж окупованої території.

Згідно ст. 2, 3, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлюється особливий правовий режим на території АР Крим, визначаються особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та місто Севастополь, внутрішні води України цих територій. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим, зокрема перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено: зокрема, на тимчасово окупованих територіях. Свобода пересування може бути обмежена і в інших випадках, передбачених законом.

Колегія суддів зазначає, що встановлюючи особливий режим перетину меж окупованої території Автономної Республіки Крим, законодавцем передбачене застосування обмежень щодо виїзду громадян до такої території. На окупованій території Автономної Республіки Крим діють Конституція України та Закони України, однак відсутні органи державної влади України, тобто громадянин України, який перебуває на окупованій території не може бути перевірений щодо виконання своїх обов'язків перед державою або іншими громадянами, такий контроль та перевірка громадян України, іноземців та осіб без громадянства можлива лише уповноваженими прикордонними органами України на спеціальних контрольних пунктах в'їзду-виїзду.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» функціями Державної прикордонної служби України є здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску до тимчасово окупованої території і з неї осіб.

Тобто у органів Державної прикордонної служби України існують повноваження та вони повинні здійснювати прикордонний контроль у разі виїзду особи до тимчасово окупованої території.

Здійснення прикордонного контролю регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України». Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», передбачено підстави для обмеження права виїзду за межі України, зокрема, такими підставами можуть бути у разі якщо громадянин має неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, громадянин він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Аналізуючи обставини справи, колегія суддів зазначає, що законодавством не встановлено виключний перелік підстав обмеження свободи пересування. Як встановлено матеріалами справи, для ОСОБА_1 встановлено тимчасову заборону у виїзді з території України на підставі судового рішення. Таке обмеження встановлено з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 фінансових зобов'язань перед третіми особами.

Враховуючи ті обставини, що на тимчасово окупованій території АР Крим діяльність державних органів обмежена, тому виконання судового рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу перед третіми особами, з виїздом позивача на тимчасово окуповану територію буде ускладнено, або не виконано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2014 року по справі № 826/11348/14 (ЗП/808/21/14) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук