Справа № 2а-2863/10/0770
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року Справа № 4208/12/9104
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2011 року у справі за позовом Міжгірського районного відділу ГУ МНС України в Закарпатській області до Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області про визнання протиправним рішення,

в с т а н о в и в:

Міжгірський районний відділ ГУ МНС України в Закарпатській області 22.07.2010 року звернувся в суд з адміністративним позовом до КРУ в Закарпатській області, в якому просив визнати частково протиправним рішення - вимогу №08/97 від 07 квітня 2010 року та скасувати п.1 даної вимоги, як такий, що прийнятий протиправно.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2011 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 вимоги Контрольно-ревізійного управління у Міжгірському районі №08/97 від 07 квітня 2010 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції КРУ в Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і провадження у справі закрити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що Міжгірським районним відділом ГУМНС (який не зареєстрований як платник ПДВ) при виставленні рахунків на оплату платних послуг за 2008-2009 роки проводилося зменшення тарифу на суму ПДВ у його складі, при тому, що питання встановлення тарифів або коригування його в сторону зменшення чи збільшення чинним законодавством не віднесено до компетенції розпорядників бюджетних коштів.

Вказує, що ревізією встановлено факти недоотримання власних надходжень від реалізації за заниженою вартістю послуг, які надаються на платній основі за встановленим тарифом на загальну суму 8759,93 грн., в тому числі за 2008 рік - 3574,33 грн..; 2009 рік -5185,60 грн.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Контрольно-ревізійним відділом в Міжгірському районі проводилась ревізія фінансово - господарської діяльності Міжгірського районного відділу ГУ МНС України в Закарпатській області за період з 01 січня 2007 року по 01 лютого 2010 року, про результати якої складено акт №08-04/04 від 31 березня 2010 року, на підставі якого Міжгірському районному відділу ГУ МНС України в Закарпатській області надіслано лист Контрольно-ревізійного відділу в Міжгірському районі Закарпатської області №08/97 від 07 квітня 2010 року (а.с.7-8).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підрозділи МНС, які не зареєстровані платниками податку на додану вартість, не мають права на нарахування податку, податковий кредит, а також на отримання бюджетного відшкодування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про систему оподаткування» платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Закон України «Про податок на додану вартість» в п.1.3 ст.1 передбачає, що платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

За приписами ст.2 Закону України Про податок на додану вартість» платником податку на додану вартість може буди лише зареєстрований у відповідних податкових органах суб'єкт, умови реєстрації визначаються як обов'язкові так і добровільні в залежності від встановлених законодавство критеріїв.

Відповідно до пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України «Про податок на додану вартість», особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Згідно роз'яснення Державної податкової адміністрації у Закарпатській області №1572/10/31-031 від 07 серпня 2007 року, особа яка не зареєстрована платником податку на додану вартість не має права на податковий кредит з ПДВ та визначає вартість наданих платних послуг без ПДВ (а.с.13).

Згідно роз'яснення Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи №04-9421/204 від 19 липня 2010 року, підрозділи МНС, які не зареєстровані платниками податку на додану вартість, не мають права на нарахування податку, податковий кредит за складання податкових накладних, а також на отримання бюджетного відшкодування (а.с.19-20).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2011 року у справі №2а-2863/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.Р. Курилець