Справа № 2114/7227/12
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2015 р. м. Київ К/800/46351/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В., (головуючий)

Кравцова О.В.

Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Херсонської міської ради, Управління з питань регулювання земельних відносин Херсонської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про скасування рішення та визнання приватизації частини земельної ділянки недійсною, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Комсомольського районного суду м. Херсона з адміністративним позовом до Херсонської міської ради (далі - Рада), Управління з питань регулювання земельних відносин Херсонської міської ради ( далі - Управління), ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_7, в якому просив суд :

- скасувати рішення Херсонської міської ради № 710 від 28 грудня 2004 року "Про затвердження технічної документації зі складання державних актів та договорів оренди на присадибні ділянки громадянам та передачу ділянок у власність та оренду";

- визнати недійсною приватизацію земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1;

- визнати неправомірними дії Херсонської міської ради щодо погодження меж земельної ділянки АДРЕСА_1, визначення її розміру у 658 кв.м., а також щодо надання дозволу на приватизацію зазначеної ділянки.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рада незаконно погодила нові межі земельної ділянки, що належить його сусіду ОСОБА_8, та 28 грудня 2004 року винесла рішення № 710, яким затвердила технічну документацію зі складання державного акту та передала останньому у власність земельну ділянку площею 0,0658 га, що на 0,0062 га більше ніж виділялося рішенням Херсонської міської ради № 572 від 16 грудня 1997 року, у зв'язку з чим зменшилася площа земельної ділянки позивача.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 11 вересня 2012 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано приватизацію земельної ділянки АДРЕСА_1 недійсною.

Визнано дії Херсонської міської ради щодо погодження меж земельної ділянки АДРЕСА_1, визначення її розміру у 658 кв.м., а також щодо надання дозволу на приватизацію зазначеної ділянки неправомірними.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволені частково.

Постанова Комсомольського районного суду м. Херсона від 11 вересня 2012 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано рішення Херсонської міської ради № 710 від 28 грудня 2004 року в частині затвердження технічної документації зі складання державного акту та передачі ОСОБА_9 у власність земельної ділянки площею 0,0658 га, розташованої в АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, відповідач ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції скасувати, закрити провадження у справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частково задоволенню з огляду на наступне..

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_2. Власником іншої частини цього домоволодіння є 3-я особа ОСОБА_7 Технічною документацією були визначені межі належного їм земельно ділянки площею 986 кв.м. Власниками сусіднього домоволодіння АДРЕСА_1 на той час були ОСОБА_9 та ОСОБА_6

16 серпня 2004 року ОСОБА_9 подав заяву до Херсонської міської ради про передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 596 кв.м., виділеної йому раніше згідно з рішенням виконкому Херсонської міськради № 572 від 16 грудня 1997 року.

24 вересня 2004 року топограф ДП "Херсонгеоінформ", разом із ОСОБА_9, в присутності користувачів сусідніх земельних ділянок, склали акт погодження зовнішніх меж земельної ділянки, яким встановили в натурі межі земельної ділянки АДРЕСА_1, але останні не внесли інформацію про інших суміжних сусідів та відповідно не погодили межі з позивачем ОСОБА_4, 3-ю особою ОСОБА_7.

ОСОБА_9 своїм підписом під вказаним актом підтвердив інформацію про усіх суміжників та достовірність їх підписів і був попереджений, що можливі витрати, пов'язані з виникненням та ліквідацією претензій по межі земельної ділянки, будуть віднесені на його рахунок, якщо інформація про суміжників чи їх підписи не відповідають дійсності.

Позивач 7 жовтня 2004 року направив на ім'я Херсонського міського голови заяву, в якій просив призупинити "приватизацію" ОСОБА_9 спірної земельної ділянки до розгляду Комсомольським районним судом м. Херсона його позову про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Дана заява була отримана виконкомом Херсонської міськради 8 жовтня 2004 року та зареєстрована за № 30-2064-15.

Херсонська міська рада своїм рішенням № 710 від 28. грудня 2004 року затвердила технічну документацію зі складання державного акту та передала ОСОБА_9 у власність земельну ділянку значно більшою площею - 0,0658 га.

В подальшому, на підставі вказаних вище та фактично різних рішень виконкому Херсонської міської ради № 572 від 16 грудня 1997 року та № 710 від 28 грудня 2004 року, ОСОБА_9 15 березня 2005 року на вказану земельну ділянку площею 0,0658 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , було видано Державний акт на право власності на цю земельну ділянку.

В грудні 2005 року, згідно з договорами дарування від 3 грудня 2005 року та 30 грудня 2005 року, посвідчених приватним нотаріусом Херсонського МНО ОСОБА_10, ОСОБА_9 подарував своєму синові ОСОБА_6 51/100 належного йому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та частину земельної ділянки під цим домоволодінням площею 0,0329 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, його спадкоємцем стала донька останнього - відповідач ОСОБА_5 Інші спадкоємці - син померлого - відповідач ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_11 від прийняття спадщини відмовилися.

Не погоджуючись з вказаними вище діями та рішенням Херсонської міської ради, позивач оскаржив їх до суду.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Вищий адміністративний суд України не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

.Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення ОСОБА_4 до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Згідно із статтями 2 та 5 Земельного кодексу України Міськрада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій не врахували, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

З огляду на викладене, провадження у цій справі підлягає закриттю, а судові рішення - скасуванню у відповідності до положень статей 157 та 223 КАС України.

Так, згідно частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту сьомого частини першої статті 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2014 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: