Справа № 813/8164/14
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року № 813/8164/14

Львівський окружний адміністративний суду в складі:

головуючого - судді: Костецького Н.В.

за участю секретаря судового засідання Приймака С.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Онисько З.М., Хованець Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та вимог,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом у якому з урахуванням заяви про зміну (уточнення) позовних вимог до Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 02 липня 2014 року, вимогу від 19.06.2014 року за №Ф-89631702 винесену Державною податковою інспекцією у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області та вимогу від 18.10.2014 року за №Ф-3291-25 винесену Державною податковою інспекцією у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.08.2014 року ним отримано рішеня про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 02 липня 2014 р ( надалі рішення). В даному рішенні зазначається, що ним порушено п. 4.10 Порядку формування та подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, абз. 2, 3 ч. 1 п. 1, гш. 4 гі. 2 ч. 1 ст. 4, пп. 1 п. 2 ст. 6, п. 2 ч.І ст. 7, п.11 ст.8, ст..9 Закону України від 08.07.2010 р. №2462 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Рішення прийняте на підставі акта перевірки №1204/1702/ від 19.06.2014 р. За наслідками цієї перевірки позивачу донараховано 37782,54 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на підставі п. 3 частини 11 статті 25 Закону України від 08.07.2010 р. №2462 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції на суму 5667,38 грн. Позивач зазначив, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 02 липня 2014 року, вимоги про сплату боргу по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 19.06.2014 року за №Ф-89631702 та від 18.10.2014 року за №Ф-3291-25 є незаконними, оскільки перевірка проводилася за період 2011-2013 роки, тобто протягом періоду в продовж якого у відповідача не було правових підстав для здійснення такого роду перевірок, оскільки лише після ЗУ «Про внесення змін до ПК України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 року № 404-VII його було наділено повноваженнями адміністрування єдиного внеску і відповідно контролю за його нарахуванням і сплатою. При винесенні вимоги про сплату боргу з позивача, відповідач не зазначив жодного посилання на акт перевірки, облікової картки чи інших документів на підставі яких проводились нарахування. Таким чином, винесені позивачу вимоги про сплату боргу, примусили його звернутися до суду за захистом свої прав.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі з підстав, викладених в поданих суду письмових запереченнях (а.с.66-69). Додатково пояснили, що Державна податкова інспекція у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області при перевірці діяла в межах норм ПК України. Просили суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч.2 ст.2 КАС України можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Повноваження, компетенція контролюючих органів, обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України. Державні податкові інспекції є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів. Податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: загальність оподаткування; рівність усіх платників перед законом; невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства; презумпція правомірності рішень платника податку; фіскальна достатність; соціальна справедливість; економічність оподаткування; нейтральність оподаткування; стабільність; рівномірність та зручність сплати; єдиний підхід до встановлення податків та зборів. Зазначені принципи спрямовані на недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації.

Порядок проведення документальних перевірок залежить від способу організації та місця проведення. Методика проведення перевірок контролюючими органами передбачена главою 8 Податкового кодексу України, а саме види перевірок, порядок та особливості проведення, умови та порядок допуску посадових осіб, строки їх проведення, оформлення перевірок.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в органах державної влади - Департаментом економічної політики та ресурсів Львівської міської ради народних депутатів, отримав свідоцтво про державну реєстрацію за №0010184 від 21.06.2004 року, ідентифікаційний код суб'єкта господарювання:. Взято на податковий облік 21.06.2004 року ДПІ у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області. Місцезнаходження суб'єкта господарювання: АДРЕСА_1.

Згідно з реєстраційними даними, видами господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 визначено: виробництво плит, листів, труб, профілів із пластмас; виробництво тари з пластмас; виробництво інших виробів з пластмас; оптова торгівля іншими машинами й устаткуваннями; неспеціалізована оптова торгівля; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.

Згідно матеріалів справи, на підставі п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового Кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року та відповідно до направлення від 22 травня 2014 року за № 558 (а.с.40) та Наказу № 392 від 12.05.14 року(а.с.39), виданого ДПІ у Франківському районі м. Львова Львівської ГУ Міндоходів у Львівській області та плану - графіка проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання, головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Хованець Наталією Ярославівною проведена виїзна планова документальна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт від 19.06.2014 року №1204/1702/ (далі - акт перевірки) (а.с.10-38), у висновках якого зафіксовано порушення позивачем, а саме:

- п.4.10 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування, абз. 2,3 ч.1 п. 1, пп. 4 п.2 ч.1 ст. 4, пп. 1. п. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, ст. 9 Законом України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік сднного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (із змінами і доповненнями) в частині необчислення та несплати до бюджету єдиного соціального внеску за 2011року в сумі 37 782,54 грн.

19.06.2013 року Державною податковою інспекцією у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області виставлено ОСОБА_1. вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-89631702, якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 37 782,54 грн.(а.с.78).

02.07.2014 року на підставі зазначеного акта перевірки начальником ДПІ у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області Кравчуком І.В. винесено рішення № про застосовання штрафних санкцій в розмірі 5 667,38 грн за несплату донарахованого територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не сплаченого єдиного внеску .(а.с.7).

Позивач 08.08.2014 року звернувся зі скаргою до податкового органу на рішення № від 02.07.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 5 667,38 грн.(а.с.91-93).

Головним управлінням Міндоходів у Львівській області за результатами розгляду скарги прийнято рішення від 21.08.2014 року №20168/10/13-01-10-08-05/1287 яким залишено скаргу позивача без задоволення (а.с.94-97).

Не погоджуючись з винесеними рішеннями про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та рішенням про результати розгляду первинної скарги, позивач подав скаргу до Державної фіскальної служби України.

03.09.2014 року позивач звернувся зі повторною скаргою до Державної фіскальної служби України на рішення № від 02.07.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 5 667,38 грн. та на рішення про результати розгляду первинної скарги (а.с.91-93).

Державною фіскальною службою України за результатами розгляду скарги прийнято рішення від 29.08.2014 року №20168/10/13-01-10-08-05/1287, яким рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та рішенням про результати розгляду первинної скарги від 02.07.2014 року № та рішення про результати розгляду первинної скарги залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення (а.с.102-103).

Згідно матеріалів справи, відповідачем було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.10.2014 року №Ф-3291-25 в якій повідомлялося, що станом на 31.10.2014 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені становить 29 975,88 грн., в тому числі 22 308,50 грн. недоїмки та 5 667,38 грн. штрафу(а.с.9).

04.07.2013року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» (набрав чинності 11.08.2013року), згідно п.5 Прикінцевих положень якого встановлено, що суми єдиного внеску, які надійшли на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду України, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах для зарахування таких сум, підлягають перерахуванню на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах.

До прийняття вказаних змін порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску контролювався територіальними органами Пенсійноо фонду України.

На підставі встановлених обставин та зазначених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Цей принцип гарантований закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно- правовий акт, підчас дії якого вони настали або мали місце. Виходячи з цього, перевіряти нарахування і сплату єдиного соціального внеску за 2011 рік мав право тільки Пенсійний фонд України. Ним і було передано дані про стан розрахунків по ЄСВ на момент приймання справ платників єдиного соціального внеску ДПІ у Франківському р-ні м. Львова до 1 вересня 2013 року.

Враховуючи вищенаведене судом встановлено, що у відповідача були відсутні повноваження на проведення перевірки та донарахування недоїмки, штрафу позивачу за вказаний період - 2011 р.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі - Закон № 2464), єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 13.7 ст. 13 Закону № 2464 органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Відповідно до п. 6.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 за № 1622/24154 (далі - Інструкція № 455), органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті;

-якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

-якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску або актом про суми розбіжностей щодо сум доходу (прибутку), заявлених у звітності до органу доходів і зборів та задекларованих у річній податковій декларації фізичними особами - підприємцями чи особами, які забезпечують себе роботою самостійно, або повідомленням-розрахунком на всю суму донарахованого єдиного внеску.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога надсилається:

платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками.

Відповідно до п.6.4 Інструкції № 455 вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату недоїмки за формою згідно з додатком 6.

При формуванні вимоги їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги та внесення даних до відповідного реєстру вимога передається працівнику, на якого покладено обов'язок з ведення діловодства та архівного зберігання документів, для надіслання (вручення) її платнику. При цьому корінець вимоги залишається у органі доходів і зборів.

Вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі або відокремленому підрозділу, якщо її передано службовій особі такого платника під підпис або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Якщо платник на день надсилання йому органом доходів і зборів вимоги не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), вимога вважається належним чином врученою навіть у разі її повернення як такої, що не знайшла адресата.

У разі коли неможливо вручити платнику єдиного внеску вимогу поштою в зв'язку з відсутністю його за місцезнаходженням (відсутністю службових осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою службових осіб платника єдиного внеску прийняти вимогу, вимога вважається врученою платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Після вручення (отримання інформації про вручення) вимоги платнику працівник, на якого покладено обов'язки з ведення діловодства та архівне зберігання документів, підшиває корінець такої вимоги з відміткою про вручення до справи платника та: якщо вимога органу доходів і зборів скасовується чи змінюється судом (господарським судом), то підшиває примірник (копію) рішення суду (господарського суду) до справи платника поряд з корінцем від вимоги, щодо якого відбувся судовий розгляд; у разі списання недоїмки у випадках, визначених статтею 25 Закону, - копію рішення про списання.

Відповідно до п. 6.9 Інструкції якщо протягом наступного базового звітного періоду платник наростив суми боргу, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження вимога подається до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України тільки на суму зростання боргу.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суми боргу, зазначені у вимозі, що подана до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України, то орган доходів і зборів подає до відповідного підрозділу повідомлення про сплату боргу за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання про безпідставне та необґрунтоване винесення відповідачем двох вимог - від 19.06.2014 року № Ф-99631702 та від 18.10.2014 року №Ф-3291-25 на одну недоїмку, а також зазначення у вимозі про сплату боргу(недоїмки) від 18.10.2014 року №Ф-3291-25, що станом на 31.10.2014 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені становить 29 975,88 грн., в тому числі 22 308,50 грн. недоїмки та 5 667,38 грн. штрафу(а.с.9), оскільки таким чином відповідач зазначає про заборгованість платника наперід. Крім цього у вказаній вимозі від 18.10.2014 року №Ф-3291-25 відповідачем не зазначено на підставі чого така сформована, що є порушенням Інструкції № 455.

Згідно акта перевірки, на сторінці 18 головний державний ревізор-інспектор Хованець Н.Я. зазначає, що позивачем 10.02.2014 року за № до податкового органу подано нову звітну декларацію про майновий стан та доходи за 2011 року та задекларовано загальну суму оподаткованого доходу, отриманого від провадження господарської діяльності в розмірі 7 222 305,72 грн., без врахування ПДВ.

Судом встановлено, що позивачем жодних первинних документів за 2011 -2012 роки для визначення чистого доходу не пред'являлися, а сума чистого доходу на який нараховувався єдинний внесок у 2011 році стаовила 173 335,00 грн.

На момент прийняття судом рішення у даній справі представником відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів подання змін до податкової звітності позивача та отримання позивачем від його господарської діяльності доходу (прибутку), який у зв`язку з переходом з 01.07.2012 на загальну систему оподаткування підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та є базою нарахування єдиного внеску за 2011 року - 2013 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У даному випадку позивач довів наявність порушень відповідачем його прав та законних інтересів у сфері публічно-правових відносин. У свою чергу, контролюючим органом не надано доказів того, що він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України та не спростовано доводів, наведених платником податків.

Приписами ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що Державною податковою інспекцією у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області протиправно, порушуючи права позивача визначено суму нарахування єдиного соціального внеску. Таким чином, вимоги про сплату (боргу) недоїмки та рішення про сплату штрафних санкцій є незаконними, а позовні вимоги належить задовольнити.

Відповідності до статті 94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 182,70 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 17, 18, 49, 51, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю .

2.Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області по проведенню перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1.

3.Визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 02.07.2014 року, вимогу від 19.06.2014 року № Ф-89631702, та вимогу від 18.10.2014 року № Ф-3291-25 винесені Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 182 грн.. 70 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повий текст постанови виготовлено 23 січня 2015 року.

Суддя Костецький Н.В.