Справа № 2а-13484/10/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року м. Київ К/9991/19549/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Харківської митниці Міндоходів

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2011 року

у справі № 2а-13484/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Самшит ЛТД»

до Харківської обласної митниці

за участю Прокуратури Харківської області

про визнання недійсними податкових повідомлень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Самшит ЛТД» (далі - позивач) звернулось до суду із позовом до Харківської обласної митниці (далі - відповідач) про визнання недійсними податкових повідомлень форми «Р» від 10 вересня 2010 року № 85 та № 86.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2011 року позов було задоволено. Визнано недійсними податкове повідомлення форми «Р» від 10 вересня 2010 року № 85, податкове повідомлення форми «Р» від 10 вересня 2010 року № 86, винесені Харківською обласною митницею. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ фірми «Самшит ЛТД» 3,40 грн. судового збору.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2011 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі Харківська обласна митниця, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2011 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ фірма «Самшит ЛТД», посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2011 року - без змін.

У відповідності до частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача - Харківську обласну митницю його правонаступником - Харківською митницею Міндоходів, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ №829721-№969147 від 06 вересня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Харківська обласна митниця провела камеральну перевірку митного оформлення товарів за кодом згідно УКТ ЗЕД ТОВ фірмою «Самшит ЛТД» в зоні діяльності Харківської митниці за період з 01 квітня 2007 року по 31 березня 2010, за результатами якої був складений акт № К/0023/10/800000000/ від 23 квітня 2010 року.

За висновками акта перевірки позивачем були порушені вимоги Закону України «Про Митний тариф України», що, в свою чергу, спричинило несплату до бюджету належних платежів і податків в сумі 332133,28 грн., з них: мито - 276777,73 грн., податок на додану вартість - 55355,55 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що у період з 01 квітня 2007 року по 31 березня 2010 року ТОВ фірма «Самшит ЛТД» ввозило на митну територію України товар з назвою «Харчові ароматизатори: комплексна сумішева смакоароматична добавка «Сметана та цибуля», артикул 870625, що складається з солі - 26,4 - 28,8 %, лимонної кислоти - 1,5 - 2,2 %, суміші натуральних та ідентичних натуральним духмяним речовин, пшеничного борошна - 28 - 35%, мальтодекстрину глутамату натрію», який за кодом згідно з УКТ ЗЕД було оформлено у митному відношенні 17 вантажних митних декларацій (від 29 січня 2008 року № 800000001/2008/139222, від 09 квітня 2008 року № 800000001/2008/140542, від 12 червня 2008 року № 800000001/2008/141851, від 19 вересня 2008 року №800000001/2008/144238, від 02 жовтня 2008 року № 800000001/2008/144710, від 18 грудня 2008 року № 800000001/2008/146338, від 26 березня 2009 року № 800000001/2009/109469, від 30 березня 2009 року № 800000001/2009/109590, від 07 квітня 2009 року №800000001/2009/109814, від 14 травня 2009 року № 800000001/2009/110569, від 15 травня 2009 року № 800000001/2009/110642, від 09 червня 2009 року № 800000001/2009/111203, від 24 липня 2009 року № 800000001/2009/112675, від 10 серпня 2009 року №800000001/2009/113152, від 10 вересня 2009 року № 800000001/2009/114173, від 06 жовтня 2009 року № 800000001/2009/115067, від 04 грудня 2009 року № 800000001/2009/117086), проте з урахуванням Правил 1, 3 а) Основних правил інтерпретації класифікацій товарів, примітки 1 до групи 09 Закону України «Про Митний тариф України», пояснень до товарної позиції 2103 та пояснень до товарної позиції 2106, зазначених у Поясненнях до УКТ ЗЕД, вимог листів Державної митної служби від 29 липня 2002 року № 11/7-13.1-6682-ЕП та від 29 березня 2006 року № 29/1-11.1/2094 «Про класифікацію згідно з УКТЗЕД пряно-ароматичних сумішей», а також відповідно до Закону України «Про Митний тариф України» вказані товари повинні класифікуватися у товарній підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

10 вересня 2010 року Харківська обласна митниця на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення форми «Р» № 85, яким згідно з підпунктом «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ фірмі «Самшит ЛТД» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: мито за товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, у розмірі 290616,62 грн., у тому числі: 276777,73 грн. - за основним платежем, 13838,89 грн. - за штрафними санкціями.

10 вересня 2010 року Харківська обласна митниця на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення форми «Р» № 86, яким згідно з підпунктом «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ фірмі «Самшит ЛТД» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 58123,33 грн., у тому числі: 55355,55 грн. - за основним платежем, 2767,76 грн. - за штрафними санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що якщо митний орган, приймаючи вантажні митні декларації, відніс товар до певного коду товарної номенклатури та пропустив товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, за виключенням випадку коли така помилка була наслідком протиправних дій імпортера, зокрема, зазначення у вантажних митних деклараціях недостовірних відомостей.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно пункту 35 статті 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

У пункті 19 статті 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) наведено визначення терміна "митні процедури" - це операції, пов'язані із здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі Митного кодексу України відповідно до заявленого митного режиму.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи. Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Відповідно до статті 265 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості. Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Абзацом 2 статті 25 Закону України «Про Єдиний митний тариф» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що мито, не сплачене у строки, на які було надано відстрочку та розстрочку сплати, а так само не сплачене в результаті інших дій, що спричинили його недобір, стягується за розпорядженням митних органів України у безспірному порядку.

Наведені норми права дають підстави вважати, що за наслідками перевірки правильності визначення митної вартості товарів можуть бути донараховані обов'язкові платежі.

Разом з цим, як встановлено судами попередніх інстанцій, під час митного оформлення товарів згідно вказаних вище вантажних митних декларацій порушень в оформленні чи недостовірних відомостей у вантажних митних деклараціях митним органом встановлено не було.

Відповідно до підпункту 16 пункту 3 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 квітня 2005 року № 314 України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при прийнятті вантажної митної декларації для оформлення здійснюється перевірка правильності класифікації та кодування товарів.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та підтверджується матеріалами справи, рішення Відділу номенклатури та класифікації товарів Харківської митниці від 29 січня 2008 року № КТ-800-0107-08 про визначення коду товару, зокрема, артикул 870625 «Сметана та цибуля», які класифіковано за кодом УКТ ЗЕД на дату оформлення вантажних митних декларацій, які були предметом камеральної перевірки, результати якої оформлені актом № К/0023/10/800000000/ від 23 квітня 2010 року, скасоване не було (арк. справи 90).

Згідно абзацу 1 статті 313 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митні органи класифікують товари, тобто відносять товари до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Частиною 2 статті 78 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі цього Кодексу відповідно до заявленого митного режиму.

Відповідно до частини 4 статті 86 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що якщо митний орган, приймаючи вантажні митні декларації, відніс товар до певного коду товарної номенклатури та пропустив товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, за виключенням випадку коли така помилка була наслідком протиправних дій імпортера, зокрема, зазначення у вантажних митних деклараціях недостовірних відомостей.

При цьому, посилання митного органу в обґрунтування правомірності донарахування позивачу мита та податку на додану вартість згідно з оспорюваними повідомленнями на висновок Харківської служби з експертного забезпечення митних органів № 15-340 від 01 березня 2010 року, на підставі якого Відділом номенклатури та класифікації товарів Харківської митниці було прийняте рішення від 15 березня 2010 року № КТ-800-0318-10 про визначення коду товару, згідно з яким товар, зокрема, артикул 870625 «Сметана та цибуля» було класифіковано за кодом УКТ ЗЕД , були правомірно відхилені судами попередніх інстанцій як безпідставні, оскільки вказане рішення було прийняте митним органом лише 15 березня 2010 року, тобто значно пізніше дати митного оформлення вантажу позивача (а саме: з 29 січня 2008 року по 04 грудня 2009 року).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень та наявність підстав для їх скасування.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Харківської митниці Міндоходів підлягає залишенню без задоволення, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2011 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Харківської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна