Справа № К/9991/25306/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2015 р. м. Київ К/9991/25306/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові про перерахунок страхових виплат за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 в Новозаводському районному суді м. Чернігова пред'явив позов до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові про перерахунок страхових виплат.

Просив:

- визнати нечинною постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові від 10 серпня 2001 року № 779 в частині визначення розміру призначеної йому щомісячного страхового відшкодування шкоди внаслідок ушкодження здоров'я;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату належних йому щомісячних страхових сум за період з 01 квітня 2001 року, виходячи з розміру щомісячної страхової суми станом на 01 квітня 2001 року у розмірі 90,26 грн.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2010 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу. Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та постановити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувані рішення суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції. Проте, з таким висновком погодитись не можна, виходячи з наступного.

З 01 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 2 цього Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Частиною другою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, обов'язковою умовою віднесення спору до категорії публічно-правових спорів є участь в ньому суб'єкта владних повноважень, а також оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Згідно з частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, розглядаються судами в порядку цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України дано визначення понять, відповідно до приписів частини першої пунктів 1, 6, 7 якої:

справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах;

суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи зі змісту наведених норм спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції у випадку, якщо він виник із публічно - правових відносин, за участю суб'єкта владних повноважень, який у цих відносинах здійснює надані йому владні управлінські функції.

Системний аналіз зазначених норм матеріального і процесуального права дають підстави вважати, що спір у даній справі не є адміністративно-правовим, оскільки випливає із трудових правовідносин, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові у спірних правовідносинах діє не як суб'єкт владних повноважень.

Тому, дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в адміністративній справі.

Відповідно до частини першої статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155, 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 157, 222, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Новозаводського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року скасувати.

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові про перерахунок страхових виплат закрити.

Роз'яснити ОСОБА_4, що даний спір може бути вирішений загальним судом у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.