Справа № 813/604/14
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 813/604/14

Головуючий у 1-й інстанції: Сасевич О.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

20 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 (далі - позивач) до Городоцької районної державної адміністрації Львівської області (далі - відповідач 1), Реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції Львівської області (далі - відповідач 2), третя особа, яка не замовляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі - третя особа) про визнання протиправним та скасування розпорядження і реєстрації права власності ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просила: визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації №727 від 21.11.1997; визнати протиправними та скасувати реєстрацію право власності на тимчасову дерев'яну споруду без фундаментів в АДРЕСА_1.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2014 закрито провадження в адміністративній справі в частині позовної вимоги визнати протиправними та скасувати реєстрацію право власності на тимчасову дерев'яну споруду без фундаментів в АДРЕСА_1. В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося.

Постановою того ж суду від 26.05.2014 адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації № 727 від 21.11.1997 «Про затвердження акту Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об 'єкту до експлуатації крамниці в АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником приміщення АДРЕСА_2. Право власності в позивача виникло за договором купівлі-продажу приміщення, посвідченим 11.11.1998 державним нотаріусом Городоцької ДНК та зареєстрованим за №1-3120, право власності на приміщення було зареєстроване КП Городоцьке РБТІ 15.06.2012.

До належного позивачу приміщення АДРЕСА_2 примикає прибудова - нежитлова будівля АДРЕСА_1 площею 10,1 кв.м. Зазначена будівля на час розгляду справи належить на праві власності ОСОБА_2, яка набула її за договором купівлі-продажу, посвідченим 06.11.2009 приватним нотаріусом Городоцького РНО ОСОБА_4 та зареєстрованим за №1274, у попереднього власника ОСОБА_5 Право власності на будівлю за ОСОБА_2 було зареєстроване КП Городоцьке РБТІ 06.01.2010.

Окрім цього судом першої інстанції встановлено, що перший власник нежитлової будівлі АДРЕСА_1 ОСОБА_5 набув право власності на будівлю за розпорядженням голови Городоцької РДА №727 від 21.11.1997. Зазначене підтверджується реєстраційним свідоцтвом серії КММ №001112 від 17.02.1998 виданим Самбірським МБТІ, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №24346176 від 04.11.2009.

При цьому, розпорядження голови Городоцької РДА №727 від 21.11.1997 (яке оскаржується) було прийняте у зв'язку з завершенням будівництва нежитлової будівлі АДРЕСА_1 яка призначалася для експлуатації як крамниця. Виходячи зі змісту розпорядження №727 від 21.11.1997, ним, у відповідності до норм ДБН А.3.1-3-94, було затверджено акт Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту по АДРЕСА_1 підприємця ОСОБА_5 до експлуатації. У подальшому, на підставі такого розпорядження, за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на відповідний об'єкт нерухомого майна (нежитлову будівлю).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що на території міста (у даному випадку - м. Городка) повноваження щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, на час прийняття спірного розпорядження Городоцької РДА №727, відносилися до відання виконавчого комітету міської ради, а не районної державної адміністрації. Прийняття ж районною державною адміністрацією в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів на території міста фактично нівелює повноваження міської ради (її виконавчого органу), які надані їм законом, та суперечить суті наведених вище нормативних приписів, якими визначалася компетенція таких органів.

А тому, прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта по АДРЕСА_1 й затвердження відповідного акта державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту (розташованого на території міста) до експлуатації повинно було здійснюватися не районною державною адміністрацією, а виконавчим комітетом міської ради. Отже, розпорядження Городоцької РДА №727 від 21.11.1997 свідчить про перебирання на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції іншого органу, та суперечить чинним на момент його прийняття нормативно-правовим приписам, а відповідно, є протиправним і підлягає скасуванню.

Інших підстав які б свідчили про невідповідність прийнятого рішення вимогам ст. 19 Конституції України і ч. 3 ст. 2 КАС України судом першої інстанції не встановлено і в постанові не наведено.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Так, порядок, основні вимоги і умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів на момент прийняття спірного рішення визначався Державними будівельними нормами А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення», які були затверджені Наказом Держкоммістобудування України №48 від 05.10.1994.

Відповідно до 1.1 будівельних норм, закінчені будівництвом і підготовлені до експлуатації відповідно до затвердженого проекту об'єкти підлягають введенню в експлуатацію в порядку, який встановлений чинним законодавством.

Пунктом 3.1 ДБН.А.3.1-3-94 визначалося, що об'єкти, які не є державною власністю, рекомендується вводити в експлуатацію за рішенням, що приймається державною технічною комісією. Згідно з п.3.2 ДБН.А.3.1-3-94, державні технічні комісії призначаються районними та міськими виконкомами місцевих Рад народних депутатів. В окремих випадках за дорученням виконкомів місцевих Рад народних депутатів державні технічні комісії можуть призначатися місцевими органами Державного архітектурно-будівельного контролю. В силу п.3.9 ДБН.А.3.1-3-94 результатом роботи державної технічної комісії є складання і підписання акта державної технічної комісії, в якому приймається рішення про готовність до введення об'єкта в експлуатацію. Згідно з п.3.10 ДБН.А.3.1-3-94, акт державної технічної комісії затверджується органом, який призначив комісію. Підписаний та затверджений акт державної технічної комісії є рішенням про готовність до введення в експлуатацію об'єкта, підставою для включення даних про його введення в державну статистичну звітність, а також для оформлення права власності на збудований об'єкт.

З відповіді міського голови м. Городка № 0202/2298 від 19.09.2014, наявної в матеріалах справи (а.с. 206), (на запит Голови Городоцької районної державної адміністрації № 02-17/2347 від 15.09.2014) Державні технічні комісії з питань приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів створювались розпорядженнями голови райдержадміністрації. Тобто міською радою такі комісії не створювалися.

Отже, виконавчий комітет Городоцької міської ради взагалі не міг затверджувати зазначений акт, оскільки Державні технічні комісії з питань приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів створювались розпорядженням голови райдержадміністрації.

При цьому згідно п.3 Указу Президента України №252/92 від 14.04.1992 «Про Положення про місцеву державну адміністрацію», місцева державна адміністрація є правонаступником виконавчих комітетів відповідних Рад народних депутатів щодо прийнятих ними рішень, узятих зобов'язань та покладених на них законодавством обов'язків у тій їх частині, яка не суперечить Закону України «Про Представника Президента України» та Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування».

У відповідності до абз. 7 пп. 3 п. 21 Положення про місцеву державну адміністрацію, затвердженого указом Президента України № 252/92 від 14.04.1992 районна державно адміністрація призначає державні приймальні комісії, затверджує акти про приймання в експлуатацію об'єктів житлово-цивільного призначення, а також бере участь у прийманні в експлуатацію інших об'єктів, розташованих на відповідній території. Зазначене відповідає ст. 13 Закону України "Про основи містобудування", яка відносить до компетенції місцевих державних адміністрацій у сфері містобудування на відповідних територіях проведення робіт, пов'язаних з прийняттям в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством.

В силу пп.1 пп. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, до компетенції виконавчих органів міських рад також було віднесено повноваження (делеговані повноваження) щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством. Зазначене узгоджується зі ст.14 Закону України «Про основи містобудування», яка відносить до компетенції виконавчих комітетів міських Рад народних депутатів у сфері містобудування інші питання містобудівної діяльності відповідно до законодавства, а отже й питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів згідно вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Разом з тим відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.

Таким чином, повноваження щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів належали органам виконавчої влади до яких відносяться районні державні адміністрації та могли бути делеговані органам місцевого самоврядування у порядку встановленому законом.

Окрім цього варто зазначити, що делегування повноважень не позбавляє суб'єкта (в даному випадку органа виконавчої влади) зазначених повноважень.

Актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 18.11.1997 встановлено, що крамниця загальною площею 10,1 кв. м. готова до введення в експлуатацію.

Вказаний акт затверджено розпорядженням Голови Городоцької державної районної адміністрації № 727 від 21.11.1997, яке прийняте в межах повноважень, які визначені чинним законодавством.

Таким чином висновок суду першої інстанції про відсутність повноважень у відповідача для прийняття спірного рішення є суперечливим по своєму обґрунтуванню та не відповідає встановленим обставинам справи та положенням наведених нормативних документів.

Слід також зазначити що спірне рішення є актом разової дії, а саме ним було затверджено акт Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту до експлуатації. Судом не встановлено невідповідності вимогам нормативних актів даних які відображені в даному акті, рівно як неправомірності дій посадових осіб які його складали.

На підставі розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації № 727 від 21.11.1997 Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації зареєстровано за гр. ОСОБА_5 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому районним бюро технічної документації на вказане приміщення крамниці видано технічний паспорт із технічним описом і визначенням зносу (а.с.131-132).

Цими доказами спростовується твердження позивача про те, що вказана споруда не могла бути зареєстрована, так є тимчасовою, оскільки в ній відсутній фундамент. Також на підтвердження цього до апеляційного суду апелянтом надано фотографії приміщення.

Також судом встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею ІІ-ЛВ №002805 від 17.12.1998 приватному підприємцю ОСОБА_5 Городоцькою міською радою надано у постійне користування 0,0012 га для встановлення та обслуговування торгового павільйону.

У подальшому вказане нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 06.11.2009 було продано ОСОБА_2. Даний договір нотаріально посвідчений.

Відповідно до Рішення Городоцької міської ради №2036 від 10.07.20014 вказано, що земельну ділянку передано в оренду третій особі строком на п'ять років для обслуговування нежитлової будівлі.

Таким чином на підставі спірного рішення виникли певні суспільні відносини, в т.ч. реалізоване право власності третьою особою. Зокрема, останньою на протязі більше як 4 років дане приміщення відкрито використовується за призначенням (крамниця), сплачуються відповідні платежі по його утриманню та використанню.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також є непідтвердженим належними та допустимими доказами посилання позивача на те, що реєстрація вказаної споруди як об'єкта нерухомості перешкоджає йому реалізувати своє право щодо набуття земельної ділянки у власність.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації № 727 від 21.11.1997 "Про затвердження акту Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту до експлуатації крамниці в АДРЕСА_1, оскільки вказане розпорядження є правомірним та прийняте в межах повноважень, які визначені чинним законодавством.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відпоповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю .

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.