Справа № 564/2862/14-а
Суддя: Грипіч Л.А.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2862/14-а

Рядок статзвіту № 87

15 січня 2015 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Грипіч Л.А.

розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області в якому просить визнати протиправними дії відповідача по невиплаті йому пільгової пенсії за період з 01.02.2011 року по 14.04.2013 року та зобов'язати виплатити призначену йому пільгову пенсію починаючи з 01.02.2011 року по 14.04.2013 року.

В обгрунтування заявленого позову покликається на те, що з 15.04.2008 року йому було призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку. Проте, з 01.02.2011 року він перестав отримувати пенсію і не отримував її до 14.04.2013 року. З 15.08.2013 року позивач вже почав отримувати пенсію відповідно до ст.26 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". На звернення до відповідача, останнім було повідомлено, що пенсія в зазначений період не виплачувалась в зв'язку з неперахуванням коштів на виплату пенсії ТОВ "Костопільський комбінат будівельних матеріалів". Позивач вважає дії відповідача з приводу невиплати пенсії в зазначений період неправомірною і просить зобов'язати здійснити виплату пільгової пенсії з 01.02.2011р по 14.04.2013р.

Відповідачем було подано суду свої заперечення стосовно заявлених позивачем позовних вимог. Зокрема, Управління Пенсійного фонду в Костопільському районі заперечує проти задоволення позовних вимог покликаючись на те, що пільгова пенсія, яка була призначена позивачу виплачувалась за рахунок коштів підприємтсва. Оскільки, виплата пільгової пенсії здійснюється після надходження у повному обсязі коштів від підприємства, а в зазначений позивачем період кошти від ТОВ "Костопільський комбінат будівельних матеріалів" не надходили, відповідачем не проводилась виплата даної пенсії. В запереченні також вказано, що відповідачем направлялись листи до підприємства щодо перерахування коштів на виплату та доставку пільгової пенсії позивачу, проте коштів так і не поступило. Просять відмовити в задоволення позову у повному обсязі.

Суд ухвалює рішення в порядку скороченого провадження, що відповідає положенням п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України .

Оцінивши повідомлені в позовній заяві позивачем обставини, письмові заперечення відповідача та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 05.05.1976р по 30.06.2003 року ОСОБА_1 працював в Костопільському комбінаті будівельних матеріалів, в подальшому переіменованому у ТОВ "Костопільський комбінат будівельних матеріалів" на посаді тракториста (а.с.5).

Посада, на якій працював позивач давала йому право на пільгову пенсію до досягнення пенсійного віку за рахунок коштів ТОВ "Костопільський комбінат будівельних матеріалів", згідно Списку №2, затвердженим Постановою КМУ від 11.03.1994р №162, що передбачено п.п.2 п.2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З 15.04.2008р позивачу було призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду Костопільського району №4049/04 від 10.11.2014р з 15.04.2008р по 31.01.2011р виплата пенсії позивачу здійснювалася за рахунок перерахованих організацією, тобто ТОВ "Костопільський комбінат будівельних матеріалів" коштів. З 01.02.2011р по 14.04.2013р виплата пенсії не проводилася, в зв'язку з тим, що ТОВ "Костопільський комбінат будівельних матеріалів" не здійснював перерахування коштів на виплату призначеної за рахунок коштів підприємства. Заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.02.2011р по 14.04.2013р становить 24736,61грн. З 15.08.2013р виплата пенсії проводиться згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Факт існування заборгованості по виплаті пенсії в період 01.02.2011р по 14.04.2013р позивачу та існування заборгованості по такій виплаті також визнає відповідач в своєму запереченні.

Відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України №21-1 від 19 грудня 2003 року.

Пунктом 6.8 Інструкції передбачено, що підприємства щомісяця, до 25 числа, вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6.4 зазначеної вище Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про новопризначену пенсію.

Згідно з приписами Закону України №1058-XV «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування», суми страхових внесків своєчасно не нараховані та (або) не сплачені страхувальниками у передбачені Законом строки, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду, вважаються просроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків (недоїмкою).

Водночас, статтею 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачена відповідальність страхувальників, банків, організацій, що здійснюють виплату і доставку пенсій, та їх посадових осіб за виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків. Зокрема п.13 даної статті передбачено, що про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Суду не надано відповідачем на підтвердження своїх заперечень жодного документу який свідчив би про прийняття відповідачем рішень щодо вчинення передбачних дій.

Крім того згідно ч.1 ст.107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

У відповідності з ч.15 ст. 106 Закону України №1058-XV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Таким чином, з урахуванням того, що порядок стягнення недоїмки зі сплати страхових внесків застосовується також для відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, підстав для застосування судом наслідків порушення строків звернення до адміністративного суду, передбачених ст. ст. 99, 100 КАС України в даному випадку не вбачається.

Також, дана правова позиція викладена у рішенні Вищого адміністративного суду України від 04.08.2011р. у справі №К-5183/09 за позовом Управління Пенсійного фонду України Крюківського району в м. Кременчуці Полтавської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький енерго-механічний завод» про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 25.01.2002 по 30.06.2007 року та у постанові Верховного Суду України від 31 січня 2011 року за позовом виробничого підприємства «Рембудмонтаж» до управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про скасування розрахунку та зобов'язання вчинити дії.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, фактично вимога позивача є формою реалізації конституційного права громадян на соціальний захист, а саме отримання пенсії.

Суд вважає, що правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Європейського Суду у справі Yvonne van Duym v. Home Office (Case 41/74 van Duym v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в цьому випадку це виплата пенсії, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в діях Управління Пенсійного фонду України в Костопільського району з приводу невиплати пенсії позивачу за період з 01.02.2011р по 14.04.2013р були наявні порушення норм чинного законодавства і прав позивача та вважає за вірне зобов'язати відповідча виплатити призначену ОСОБА_1 пільгову пенсію за період 01.02.2011р - 14.04.2013р.

У відповідності до вимог ч.1 ст.94 КАС України суд присуджує понесені судові витрати позивачем, які документально підтверджені з Державного бюджету України.

На підставі наведеного та керуючись ст.46 Конституції України, ст.ст.10,11,12,71,159,160,161,162,163,167, 183-2 КАС України, ст.ст.13, 106, 107 та пп.2 п.2 розд.XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити .

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області по невиплаті ОСОБА_1, пільгової пенсії за період з 01 лютого 2011 року по 14 квітня 2013 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області виплатити призначену ОСОБА_1 пільгову пенсію починаючи з 01 лютого 2011 року по 14 квітня 2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений ним при пред'явленні позову судовий збір в сумі 73(сімдесят три)грн 08коп.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Костопільського районного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України , а також прийняття постанови у письмовому чи скороченому провадженні - з дня отримання копії постанови.

Суддя: Грипіч Л.А.