Справа № 824/3574/14-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/3574/14-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Маренича І.В.

секретаря судового засідання - Юзька Я.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представників відповідача - Семеновича І.Г., Сандуляка П.І.

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним ОСОБА_4 до Відділу Держземагентства у Глибоцькому районі Чернівецької області, суд-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі-Позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Відділу Держземагентства у Глибоцькому районі Чернівецької області (далі-Відповідач) про визнання незаконною відмови та зобов'язання вчинення дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,4689 га відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 766090 від 11.07.2006 року.

Рішенням VIII сесії Тарашанської сільської ради Глибоцького району VI скликання № 89-VІІІ/2011 від 20 липня 2011 року позивачу надано дозвіл на виготовлення землевпорядної документації по зміні цільового призначення належної їй земельної ділянки із земель - "для ведення особистого селянського господарства" на землі - "для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд".

Позивачем була замовлена проектна документація у ТОВ "Землевпорядник", яке виготовило вказану документацію. 08 квітня 2014 року вказана документація була погоджена відділом містобудування та архітектури Глибоцької районної державної адміністрації.

28 квітня 2014 року позивач отримала довідку з державної статистичної звітності (форма 6-зем) про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями.

Однак, як вказує позивач, у наданні погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки заступником начальника відділу Держземагенства у Глибоцькому районі Яценюком С.Г. їй було відмовлено в усній формі з мотивів того, що проектна документація не пронумерована та в ній не прошиті висновок відділу архітектури та містобудування і довідка форми 6-зем.

З метою виправлення вказаних недоліків позивачем було подано всі документи розробнику документації - ТОВ "Землевпорядник", де були прошиті зазначені документи та пронумеровані сторінки проектної документації.

17 червня 2014 року позивачем повторно подана проектна документація у відділ Держземагентства у Глибоцькому районі з відповідною супроводжувальною заявою.

Також позивач зазначає, що відповідно до ч.5 ст. 186-1 Земельного кодексу України, органи зазначені в частинах першій-третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняти відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Вказана відмова була оскаржена до Чернівецького окружного адміністративного суду, рішенням якого від 16.09.2014 року задоволено позов позивача та скасовано відмову відділу Держземагентства у Глибоцькому районі та зобов'язано останнього надати позивачу висновок відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року.

Після набрання законної сили рішення суду позивач повторно подала у відділ Держземагентства у Глибоцькому районі 11.12.2014 року проектну документацію. Однак відповідач повторно надав позивачу висновок №750 від 23.12.2014 року про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється.

На підставі вищевикладеного, позивач просить скасувати висновок відділу Держземагентства у Глибоцькому районі №750 від 23.12.2014 року про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється.

Представник позивача в судовому засіданні з урахуванням уточнених позовних вимог, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в адміністративному позові.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити та надали пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 766090 від 11.07.2006 року ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,4689 га.

Рішенням VIII сесії Тарашанської сільської ради Глибоцького району VI скликання № 89-VІІІ/2011 від 20 липня 2011 року позивачу надано дозвіл на виготовлення землевпорядної документації по зміні цільового призначення належної їй земельної ділянки із земель - "для ведення особистого селянського господарства" на землі - "для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд".

Позивачем була замовлена проектна документація у ТОВ "Землевпорядник", яке виготовило вказану документацію. 08 квітня 2014 року вказана документація була погоджена відділом містобудування та архітектури Глибоцької районної державної адміністрації.

28 квітня 2014 року позивач отримала довідку з державної статистичної звітності (форма 6-зем) про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями.

17.06.2014 року позивачем подана проектна документація у відділ Держзеагентства у Глибоцькому районі з відповідною супроводжувальною заявою про погодження документації із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,4689 га, для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У наданні висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки заступником начальника відділу Держземагентства у Глибоцькому районі Яценюком С.Г. позивачу було відмовлено.

Як встановлено судом, Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі №824/2678/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Відділу Держземагентства у Глибоцькому районі Чернівецької області про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії - адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.09.2014 року по справі №824/2678/14-а залишено - без змін.

Як вбачається з ч. 1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, позивач 11.12.2014 року повторно подала у Відділ Держземагентства у Глибоцькому районі Чернівецької області проектну документацію.

Заступником начальника Відділу Держземагентства у Глибоцькому районі Чернівецької області Яценюком С.Г. видано висновок №750 від 23.12.2014 року про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтями 18,19 Земельного кодексу України визначено, що до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Згідно положень ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться: щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Відмова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Судовим розглядом встановлено, що Тарашанська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області рішенням №89-VIII/2011 р. від 20.07.2011 року надала дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення "для ведення особистого селянського господарства" на землі "для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд" ОСОБА_4. Проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки подати на розгляд сесії сільської ради.

Позивачем було замовлено проект землеустрою, який він подав для надання висновку про погодження документації із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки до відділу Держземагентства у Глибоцькому районі Чернівецької області. Однак, відповідач відмовив у погодженні вищезгаданої документації зіславшись на те, що враховуючи невідповідність вимогам ст. ст. 38,39 Земельного кодексу України, ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 36 Закону України «Про охорону земель», ст. 34 Закону України «Про державний земельний кадастр», керуючись ст. 186-1 Земельного кодексу України відділ Держземагентства у Глибоцькому районі Чернівецької області в погодженні розробленого ТзОВ «Землевпорядник» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється з «для ведення особистого селянського господарства» на «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» в межах с. Тарашани, Глибоцького району, Чернівецької області ОСОБА_4.

Згідно частини 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент прийняття спірного рішення) органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Частиною 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Як встановлено з обставин справи, відділом Держземагентства у Глибоцькому районі Чернівецької області не дотримано вимог ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України, а також не надано відповідно до ч.6 ст. 186-1 Земельного кодексу України належного нормативного обґрунтування відмови Позивачу в у наданні погодження проекту землеустрою.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З досліджених в ході судового розгляду справи письмових доказів, пояснень представників сторін, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів суду правомірність своїх дій щодо прийняття оскаржуваного рішення, а тому суд вважає, що дії та рішення відповідача суперечать вимогам ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,3,6-12,17,18,71,94,157,160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Скасувати Висновок відділу Держземагентства у Глибоцькому районі Чернівецької області №750 від 23.12.2014 року про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється.

3. Стягнути з Державного бюджету України понесені ОСОБА_4 судові витрати у сумі 73,08 грн., сплачені згідно квитанції № 0.0.331510952.1 від 25.12.2014 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 22 січня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову виготовлено в повному обсязі 27 січня 2015 року.

Суддя І.В. Маренич

Постанова в повному обсязі складена 27 січня 2015 р.