Справа № 0427/10302/2012
Суддя: Дубовенко І. Г.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/183/41/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

19.01.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участю серктаря Котенко Т.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, третя особа - Реєстраційна служба Новомосковського міськрайонного управління юстиції, про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» ДОР про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, в якому просив:

- визнати дії відповідача незаконними та зобов'язати зареєструвати за ним право власності на гараж та інші об'єкти нерухомості, перелік яких зазначено в рішенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2012 року при розподілі домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області;

- зобов'язати відповідача видати йому техпаспорт з перерахуванням в ньому всіх об'єктів нерухомості, які виділені судами із загальної часткової власності з присвоєнням окремої адреси, номера квартири;

- зобов'язати відповідача відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 13 лютого 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення, яким:

- визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом та законом, видане державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в частині включення в склад спадщини гаражу «Г», розташованого по АДРЕСА_1 в м.Новомосковську Дніпропетровської області;

- визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на окремі споруди, розташованій за зазначеною адресою та поділено житловий будинок зі спорудами в натурі;

- визначено порядок користування земельною ділянкою між сторонами за цією ж адресою.

В квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до начальника КП НБТІ - ОСОБА_4 за роз'ясненням порядку реєстрації права власності за рішеннями судів від 20 лютого 1998 року, яким за ним визнано право власності на гараж, розташований в м.Новомосковську Дніпропетровської області по АДРЕСА_1; та за рішенням суду від 13.02.2012 року. Однак ОСОБА_4 заявив йому, що вони таких рішень не реєструють та викликав до себе інженера, яка зазначила, що можливо зареєструють, а можливо ні. Йому було цілеспрямовано нав'язано затяжну та виснажливу волокіту, так відповіддю від 25.05.2012 року йому повернуто поштою рішення судів, а 05 грудня 2012 року прийнято рішення про зупинення реєстрації права власності, у зв'язку з тим, що знайдено опечатку в рішенні суду. Крім того, затягування з боку відповідача були у вигляді виготовлення техпаспорту протягом місяця після виходу техніка 05 жовтня 2012 року, потім два тижня мовчали про наявність опечатки. Вважає, що це все свідчить про навмисне затягування реєстрації права власності, бо з січня 2013 року відповідач вже не реєструє право власності. Крім того, 08 грудня 2012 року співробітник відповідача вручила йому технічний паспорт на домоволодіння по АДРЕСА_1 в м.Новомосковськ, датований 01 жовтня 2012 року, в той час, як технік виходив 05 жовтня 2012 року, в головне в ньому усі споруди залишені у загальній частковій власності, без урахування рішення суду від 20.02.1998 року та 13.02.2012 року; співвласникам не видані окремі техпаспорти на виділені судами кожному з співвласників об'єкти нерухомості та не присвоєні окремі адреси, номери квартир. Крім того в результаті протиправних дій посадових осіб відповідача суттєво порушені його майнові права та інтереси та завдано йому моральну шкоду в розмірі 20000 грн. Тому просив суд задовольнити його адміністративний позов в повному обсязі.

24 грудня 2014 року позивачем були уточнені його позовні вимоги, а саме посилаючись на ті ж підстави він просив:

- визнати дії відповідача, що виразилися у навмисному затягуванні процесу державної реєстрації його прав на нерухомість, як спосіб відмови в таковій;

- зобов'язати відповідача видати йому технічний паспорт на частину садиби, розташованої по АДРЕСА_1 в м.Новомосковську Дніпропетровської області, в якому перерахувати жилі приміщення, господарські будівлі та споруди, які належать йому згідно з право встановлювальними документами;

- зобов'язати відповідача перерахувати ідеальні частки, котрі змінилися у зв'язку з рішенням Новомосковського міського суду Дніпропетровського області від 02.02.1998 року про визнання за ним права особистої власності на гараж; та визнання Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області свідоцтв про право на спадщину по заповіту та по закону недійсними в частині включення гаражу до спадкового майна;

- зобов'язати відповідача відшкодувати йому моральну шкоду, заподіяну його посадовими особами при виконанні своїх посадових обов'язків в розмірі 20000 грн.

В обґрунтування вимог, окрім підстав, зазначених в первісному позові також посилався на те, що спричинена йому відповідачем моральна шкода виразилася у наступному: в приниженні його людської гідності; моральних переживаннях в зв'язку з порушенням права власності; права на інформацію; в опосередкованому порушенні інших життєво важливих прав і законних інтересів та в порушенні стосунків з оточуючими людьми; в погіршенні самопочуття, стану його здоров'я в зв'язку з психічними перенавантаженнями.

Позивач в судове засідання в черговий раз не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, згідно повідомлення, повернутого на адресу суду - судова повістка не була вручена адресату, у зв'язку зі спливом терміну її зберігання. З урахуванням заяви позивача датованої 23 грудня 2014 року про прийняття уточненої позовної заяви, з урахуванням розумності строків розгляду адміністративного позову, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності а також заперечення проти позову. В своїх запереченнях зазначив, що відповідачем у встановлені законодавством строки були розглянуті та виконані усі роботи, при виявленні описки в рішення суду від 13.02.2012 року, а саме: у зазначенні документу - свідоцтва про право на спадщину, який частково визнавався недійсним, а саме те, що його номер, за яким було зареєстроване право власності раніше та відповідає відповідному номеру свідоцтва відрізняється від номеру, зазначеному в резолютивній частині рішення - було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Вважає, що права позивача діями посадових осіб КП НБТІ порушені не були, а тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу за відсутності їх представника.

У зв'язку з неявкою осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового розгляду справи за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити, за наступних підстав, а саме.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості можуть бути оскаржені до суду.

Позивачем оскаржуються дії відповідача за період з квітня по грудень 2012 року, як суб'єкта владних повноважень, на якого відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року у зазначений в позові період було покладено обов'язок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, щодо визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання вчинити певні дії а також про стягнення моральної шкоди. Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 01 січня 2013 року - систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав), тобто органом державної реєстрації прав на нерухоме майно у м.Новомосковську та Новомосковському району є Реєстраційна служба Новомосковського міськрайонного управління юстиції.

У відповідності з п. 1.3. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 N 1692/5) (надалі -Тимчасове положення) державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»та інших законодавчих актів України»та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно п. 1.13. Тимчасового положення реєстратор БТІ самостійно приймає на розгляд заяви про державну реєстрацію прав та приймає рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації.

Статтею 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, реєстратор БТІ при здійсненні ним функцій щодо державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є суб'єктом владних повноважень, делегованих державою.

Згідно п. 2.1. Тимчасового положення для проведення державної реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно власник або уповноважена ним особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав, до якої додаються, зокрема, правовстановлювальні документи, їх нотаріально засвідчені копії.

Згідно п. 10 додатку 2 до Тимчасового положення правовстановлювальними документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. У відповідності з п. 1.6., п. 3.8. Тимчасового положення не підлягають державній реєстрації право власності та інші речові права на тимчасові споруди. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Реєстратору БТІ забороняється тлумачити права або самостійно вносити зміни до відомостей про заявлені права.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 9 грудня 2011 року № 4152-VI, встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 зазначеного Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровська від 13 лютого 2012 року у справі № 2-107/11 (а.с. 5-10):

- визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 23.03.2007 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-1144, згідно якого спадкоємцем 3/4 частин майна померлого ОСОБА_5 являється ОСОБА_3, в частині включення в склад спадщини гаражу літ. «Г», розташованого по АДРЕСА_1 в м.Новомосковську;

- визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видне 08.04.2009 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-929, згідно якого спадкоємцем 1/4 частини майна померлого ОСОБА_5 являється ОСОБА_2, в частині включення в склад спадщини гаражу літ. «Г», розташованого по АДРЕСА_1 в м. Новомосковську;

- визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на прибудову літ. а-1, оглядову яму літ. я-1, зливну яму літ. я-2, інженерний колодязь літ. к-2 та водозабірну колонку, розташовані в садибі АДРЕСА_1

- розділений житловий будинок АДРЕСА_1 в м.Новомосковську, виділено в натурі ОСОБА_2 приміщення 102, 1-3, 1-8 та 1-4, вартістю 19670 грн., та виділено в натурі ОСОБА_3 приміщення № 1-9, 1-7, 1-6, 1-5. Вартістю 13967 грн.;

- розділені будівлі та споруди, розташовані по АДРЕСА_1 в м. Новомосковську;

- визначено порядок користування земельною ділянкою за цією ж адресою.

Відповідно до витягу з розпорядження голови обласної ради від 25.05.2012 року - виконуючого обов'язки начальника КП НБТІ ОСОБА_6 звільнено 12 червня 2012 року, а 13 червня 2012 року призначено начальником КП НБТІ - ОСОБА_4 (а.с. 128).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що посилання в своєму запереченні представника відповідача про те, що ОСОБА_2 не був в квітні 2012 року на особистому прийому у начальника КП НБТІ ОСОБА_4 знайшли підтвердження в судовому засіданні.

З наданих позивачем копій заяв та відповідей відповідача на його адресу (а.с.15-21, 29-33), а також посилань в адміністративному позові вбачається, що, починаючи з 25.05.2012 року позивачем поштою на адресу відповідача направлялися заяви з проханням зареєструвати за ним право власності на нерухоме майно на підставі зазначеного вище рішення суду від 13.02.2012 року, а також рішення Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 20.02.1998 року (а.с. 11) та скарги.

Як згадувалося раніше згідно п. 1.13. Тимчасового положення реєстратор БТІ самостійно приймає на розгляд заяви про державну реєстрацію прав та приймає рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; згідно п. 2.1. цього ж положення - для проведення державної реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно власник або уповноважена ним особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав, до якої додаються, зокрема, правовстановлювальні документи, їх нотаріально засвідчені копії.

Крім того, відповідно до п.1.7 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (далі - Тимчасове положення), затверджених наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.02.2002р. за № 157/6445 ( втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012р.) «державна реєстрація прав проводиться реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, реєстратор якого проводить державну реєстрацію прав на цей об'єкт». Також в п. 3.9 вказаного Тимчасового положення вказано, що «державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта, право щодо якого підлягають державній реєстрації».

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що після ухвалення судового рішення від 13.02.2012 року, позивач вперше звернувся до столу замовлень КП НБТІ - 27 вересня 2012 року та оформив просте замовлення № 4216/12 на проведення «Реєстрації поточних змін жилого будинку» і в цей же день вніс в касу підприємства 1465,00грн. в якості авансу вартості виконання робіт з технічної інвентаризації його домоволодіння (а.с. 39, 136). З копії технічного паспорту та посилань позивача вбачається, що технічна інвентаризація об'єкта, нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1 в м.Новомосковську Дніпропетровської області була проведена у встановлений місячний термін (а.с. 12-14), та 19.11.2012 року проведена доплата вартості виконання робіт з технічної інвентаризації його домоволодіння (а.с. 39, 136).

В цей же день, 19.11.2012р., ОСОБА_2 в столі замовлень КП БТІ оформив просте замовлення № 5306/12 на проведення реєстрації права власності та вніс в касу підприємства 175,96гр. (а.с. 137). Відповідно до п. 3.1 вказаного Тимчасового положення «реєстратор БТІ встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації, зокрема : … відповідність відомостей про об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації, наявним у Реєстрі прав та поданим документам …».

05 грудня 2012 року реєстратором КП НБТІ Фердак Т.В. прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно і запропоновано ОСОБА_2 звернутись до Новомосковського міськрайонного суду. В обґрунтування прийняття такого рішення реєстратор послалася на те, що в поданому 19 листопада 2012 року до замовлення ОСОБА_2 рішенні Новомосковського міськрайонного суду від 13 лютого 2012 року невірно вказаний номер свідоцтва про право на спадщину від 08.04.2009 року, а саме замість «1-929» вказано «2-929». Відповідно до журналу обліку видачі виконаних замовлень ОСОБА_2 07 грудня 2012 року отримав рішення реєстратора про зупинення розгляду заяви від 05 грудня 2012року (а.с. 137).

Так з резолютивної частини рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2012 року, вбачається, що визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08.04.2009р. державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-929, згідно якого спадкоємцем 1/4 частини майна померлого ОСОБА_5 являється ОСОБА_2 (а.с. 10).

З матеріалів інвентаризаційної справи на домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Новомосковську, вбачається наявність копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Новомосковською державною нотаріальною конторою 08.04.2009р. за реєстровим № 1-929, ці ж відомості внесені до реєстру прав власності на нерухоме майно домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Новомосковську Дніпропетровської області (а.с. 139-140).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.8 вказаного Тимчасового положення «державній реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Реєстратору БТІ забороняється тлумачити права або самостійно вносити зміни до відомостей про заявлені права».

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що рішення від 05 грудня 2012 року про зупинення розгляду заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 34) прийняте реєстратором КП НБТІ відповідно до діючого законодавства без порушення прав ОСОБА_2

Що стосується посилань позивача на те, що відповідачем не виготовлений технічний паспорт на частину об'єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1 в м.Новомосковську Дніпропетровської області, приходжу до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні працівниками КП БТІ був здійснений вихід за замовленням ОСОБА_2 на його домоволодіння, проведені обмірні роботи, а в подальшому виготовлений технічний паспорт, в якому вказані всі будівлі та споруди , які розташовані на території домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Новомосковську. Технічний паспорт на домоволодіння ОСОБА_2 отримав 19 листопада 2012 року.

Перелік житлових приміщень та господарських будівель і споруд , які належать на праві власності ОСОБА_2 вказаний в правовстановлювальному документі - рішенні Новомосковського міськрайонного суду від 13 лютого 2012 року.

Проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна здійснюється відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001р. № 127, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001р. за № 582/5773 (зі змінами) . Відповідно до абзацу другого п.1.4 вказаної Інструкції «на підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи (додаток 1) та технічні паспорти (додатки 2-8 , 18)…» . А саме : додаток 2 - технічний паспорт на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок; додаток 3 - технічний паспорт на квартиру (кімнату , жилий блок, секцію) № __ у житловому будинку (гуртожитку) № __ ; додаток 4 - технічний паспорт на садовий (дачний) будинок ; додаток 5 - технічний паспорт на гараж; додаток 6 - технічний паспорт на громадський будинок; додаток 7 - технічний паспорт на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок; додаток 8 - технічний паспорт на виробничий будинок; додаток 18 - технічний паспорт на захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони).

Тобто, вказаною Інструкцією не передбачено виготовлення технічного паспорту на частину садиби, а відповідно до вимог ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи вищевикладене приходжу до висновку про те, що вимоги позивача щодо незаконності дій відповідача також є необґрунтованими.

Що стосується посилань позивача в своєму позові на те, що відповідачем не проведено перерахування ідеальних часток, відповідно до виділених йому судами із загальної часткової власності з присвоєнням окремої адреси, приходжу до наступного:

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007р. затверджена Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна , зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007р. за № 774/14041.

Відповідно до п. 3.1 вказаної Інструкції «розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна». В п.3.3 вказаної Інструкції зазначено , що «за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку».

З рішення Новомосковського міськрайонного суду від 13 лютого 2012 року вбачається, що однією з позовних вимог ОСОБА_2 було «перерозподілити ідеальні частки сторін в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в м. Новомосковську», в задоволенні якої відмовлено, та зазначено що «ОСОБА_2 належить 7/10 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в м. Новомосковську, а ОСОБА_3 належить 3/10 частини вказаних будівель та споруд, а отже позовні вимоги позивача про перерозподіл ідеальних часток сторін в праві спільної часткової власності задоволенню не підлягають».

Оскільки питання перерозподілу ідеальних часток сторін в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в м. Новомосковську Дніпропетровської області вирішено в судовому порядку, то посилання позивача на протиправність дій відповідача в цій частині, також не знайшло свого підтвердження.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено фактів протиправності дій посадових осіб КП НБТІ, щодо оформлення документації на частину домоволодіння АДРЕСА_1 в м.Новомосковську Дніпропетровської області, на підставі рішення суду від 13 лютого 2012 року, а тому в цій частині позовних вимог ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Що стосується позовних вимог позивач про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, то по-перше, вони є похідними від вимог щодо протиправності дій, а по-друге, як зазначалося вище, КП НБТІ не наділений повноваженнями щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно з 01 січня 2013 року, а тому в задоволенні цих вимог також належить відмовити.

Оскільки в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт протиправності дій посадових осіб КП НБТІ стосовно ОСОБА_2, тобто є похідними від первісних вимог, то вимоги ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому посадовими особами підприємства в сумі 20000 грн. не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 11, 69, 71, 94, 104, 158-159, 162-163, 183-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, третя особа - Реєстраційна служба Новомосковського міськрайонного управління юстиції, про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області з одночасним направлення копії апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області.

Суддя І.Г. Дубовенко