Справа № 338/1718/14-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Справа № 876/11020/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської обл. на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 10.11.2014р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської обл. про визнання дій протиправними та зобов'язання провести нарахування і виплату щорічної разової грошової допомоги інваліду війни,-

В С Т А Н О В И Л А:

10.10.2014р. ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської обл. (надалі - відповідач, орган соціального захисту) щодо виплати йому у 2014р. одноразової грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 120 грн. та одноразової допомоги до 5 травня у розмірі 2250грн.; зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2014р. у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2014р. з урахуванням ч.2 ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» та виплачених сум.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 04.11.2014р. матеріали справи № 338/1560/14-а роз'єднано, виділивши у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської обл. про визнання дій протиправними дій відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2014р. у розмірі 2250 грн. та зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити на користь позивача одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2014р. у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», з урахуванням ч.2 ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» та виплачених сум.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 10.11.2014р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії органу соціального захисту щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2014р. у розмірі 2250 грн., відповідно до вимог постанови КМ України від 16.04.2014р. № 102.; зобов'язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, згідно вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплачених сум, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив відповідач, який у поданій апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заявленого позову, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що п. 6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» в редакції Закону № 1622-VII від 31.07.2014р., встановлено що норми і положення ст.ст. 12,13,14,15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.

Виплата належної позивачу допомоги проводилася у межах кошторисних призначень.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, позивач є інвалідом ІІ групи війни, що підтверджується копією відповідного посвідчення.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 21 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» була змінена вище зазначена стаття Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме зазначено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом України про Державний бюджет.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п. 20 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» стосовно виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У 2014 році зміни до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» станом на час виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня не вносилися.

Таким чином, відповідач у 2014 році повинен був застосовувати законодавство, яке діяло на час проведення відповідних щорічних виплати грошової допомоги до 5 травня, а саме, ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 09.07.2007р., згідно якої, щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком.

Право на встановлення у 2014 році розміру разової грошової допомоги до 5 травня Кабінету Міністрів України законодавцем не надавалось. А тому при виплаті позивачу даної допомоги, відповідач повинен був керуватися положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Посилання відповідача, як на правомірність своїх дій, щодо проведення виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення позивачу відповідно до постанови КМ України від 16.04.2014 р. № 102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.92 Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Відповідно до ч.4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами колегія суддів приходить до висновку, що при здійсненні позивачу нарахування або перерахунку пенсії застосуванню підлягають положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанов Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», зокрема приписами п.6-7 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», встановлено, що норми і положення ст.ст. 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, однак зазначені зміни до Закону були внесені лише 31 липня 2014 року (набрали чинності з 03 серпня 2014 року), тобто після проведених позивачу виплат.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, виплата разової грошової допомоги інваліду війни ІІ групи до 5 травня за 2014 рік повинна становити вісім мінімальні пенсії за віком, з урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В силу ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка містить положення про те, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснюють органи праці та соціального захисту населення, обов'язок по виплаті спірної допомоги слід покласти саме на відповідача.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» розмірів щорічної грошової допомоги як на причину невиконання зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог щодо визнання відмови органу праці та соціального захисту населення у проведенні перерахунку щорічної разової грошової допомоги протиправною, зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача недоплачену частину спірної допомоги за 2014 рік.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської обл. на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 10.11.2014р. в адміністративній справі № 338/1718/14-а залишити без задоволення, а згадану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Савицька