Справа № 207/1198/14-ц (2-а/207/90/14)
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2014 рокусправа № 207/1198/14-ц 2-а/207/90/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради

на постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.05.2014р. у справі №207/1198/14-ц (2-а/207/90/14)

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання дій відповідача щодо відмови у донарахуванні позивачу суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею віку трирічного віку неправомірними, зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Баглійської районної у м.Дніпродзержинську ради здійснити перерахунок позивачу невиплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років за період з 30.07.2012 року по 28.02.2014 року відповідно ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та стягнення з управління праці та соціального захисту населення Баглійскьої районної у м.Дніпродзержинську ради суму перерахованої та невиплаченої позивачу суми допомоги по догляду дитиною до досягнення нею віку трьох років за період з 30.07. 2012 року по 28.02.2014 року відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач отримує нараховану управлінням допомогу значно меншу, ніж встановлено Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», тому наполягає на отриманні допомоги у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом.

Постановою суду першої інстанції позовні вимоги задоволено частково: визнано дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради щодо відмови у перерахунку державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1 - неправомірними; зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради здійснити перерахунок ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною трирічного віку, за період з 01.11.2012 року по 28.02.2014 року включно із стягненням вказаної суми.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Апелянт вважає, що суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має дитину - сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією паспорта позивачки та свідоцтвом про народження дитини. Після народження дитини позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Матеріали справи також свідчать, що з 30.07.2012 року по 31.10.2012 року позивач перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Заводської районної у місті Дніпродзержинськ ради як отримувач державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У зв'язку з переїздом на нове місце проживання з 01.11.2012 року позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради, де отримує зазначену допомогу.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Згідно з ч.І ст.1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (далі - Закон №2240-Ш) громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

За нормами ст.3 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" одним з видів державної допомоги сім'ям з дітьми є допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При цьому розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначений у ч.І ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", згідно якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до Закону № 2240-ІІІ та виключено статті 40-44. Разом з тим, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 10- рп/2008 стаття 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням» на час виникнення спірних правовідносин передбачала, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму.

До ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" також вносились зміни, а дія статті зупинялась іншими Законами.

Так, Законом України «Про Державний бюджет України, на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" викладено в наступній редакції:

"Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень". Проте, відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р.». Розділ І цього Закону набирає чинності з 01.01.2008 р. і діє по 31.12.2008 р. Отже, з 01.01.2009 року ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з'дітьми» відновила попередню редакцію, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Проте, Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлено, що у 2009 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Аналогічним чином врегульовано спірні правовідносини у 2010 році ст.45 Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік».

В зв'язку з тим, що у передбачений законом спосіб положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не визнано неконституційними та не скасовано, - у 2009-2010 оках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначалась та виплачувалась у відповідності до п.22 Постанови КМУ«№ 1751 від 27.12.2001 р. «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми».

Оскільки ані Законами України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» і «Про Державний бюджет України на 2013 рік», ані інтими Законами не встановлювалось на 2012- 2013 роки іншій, ніж у Законі України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням» та ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» розмір допомоги, а дії Законів про бюджет діяли, відповідно, лише у 2009-2010 роках, спірні правовідносини з 01.01.2011 року регулюються Законом «Про загальнообов'язкове Державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням» та ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», - положення Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 р. в тій частині, в якій воно суперечить названим законам, застосовуватися не може.

Крім того, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що з дня поставлення позивача на облік у відповідача виник обов'язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірах, передбачених Законами «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням», та ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

При цьому прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" і Законом України "Про державний бюджет України на 2013 рік" і становить: з 1 квітня 2012 року - 911 гривень, з 1 липня 2012 року - 917 гривень, з 1 жовтня 2012 року - 930 гривень, з 01 грудня 2012 року - 961 гривня, з 01 січня 2013 року - 971 гривня.

Частиною 6 статті 9 КАС України передбачено, що якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до статті 26 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 p., держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством.

Стаття 27 Конвенції передбачає, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

За визначеннями, наданими ст.1,2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України; визначення права на призначення соціальної допомоги; визначення державних соціальних гарантій і стандартів обслуговування та забезпечення в галузях охорони здоров'я, освіти, соціального обслуговування та інших.

За встановлених обставин суд вірно визначився стосовно доведеності факту існування протиправної бездіяльності відповідача щодо невчинення дій по перерахунку та виплаті позивачу соціальної допомоги в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в період з 01.11.2012 року по 28.02.2014 року включно.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що право позивача має бути захищене способом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці недоплаченої суми соціальної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за вказаний період.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення. Суд першої інстанції об'єктивно, повно і всебічно дослідив обставини, які мають значення для справи, вірно застосував норми права, які регулюють спірні правовідносини.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради на постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.05.2014р. у справі №207/1198/14-ц (2-а/207/90/14) залишити без задоволення.

Постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.05.2014р. у справі №207/1198/14-ц (2-а/207/90/14) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна