Справа № 336/5449/14-а
Суддя: Дацюк О. І.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/336/20/2015
№ 336/5449/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дацюк О.І., при секретарі Наумові А.А., за участі представника позивача Шевченко О.С., відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя до ОСОБА_2 про стягнення надміру сплаченої пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя звернулось з позовом до ОСОБА_2, вказавши, що 04.09.2006 року відповідач звернулась із заявою про призначення пенсії, надавши при цьому довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року, а 21.09.2006 року відповідачеві було призначено пенсію на підставі наданих документів, зокрема, довідки про заробітну плату № 3 від 06.01.1997 року, виданої КБМП «Жанетта». При проведенні перевірки у грудні 2013 року було встановлено, що данні про заробітну плату, вказані у довідці, не відповідають відомостям, зазначеним у звітах про нарахування стразових внесків. Посилаючись, що ОСОБА_2 для призначення пенсії надано довідку з неправильними відомостями, що є зловживанням з її боку, державі завдано шкоду в розмірі 77537,09 гривень, які складають переплату пенсії за період з 23.09.2006 коку по 30.06.2014 року, у зв'язку з чи просять стягнути з ОСОБА_2 зазначену суму на користь позивача.

В судовому засіданні представник позивача на заявлених вимогах наполягала, пояснивши, що звіти про нарахування страхових внесків КБМП «Жанетта», на підставі яких здійснений висновок про невірність данних у довідці про заробітну плату, позивач надати не може у зв'язку з їх відсутністю. Яким чином нарахована сума переплати пенсії представник позивача також пояснити не може, бо не знає.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували повністю, вказавши, що дані про заробітну плату у довідці відповідають дійсності, такі данні нічим не спростовні. Акт перевірки складений працівником позивача по справі, тож належним доказом за відсутності первинних документів вважатися не може, крім того, перевірка проведена за відсутності для того правових підстав. Сума заявлених вимог позивачем в судовому засіданні не обґрунтована, тож у позові належить відмовити у зв'язку з його безпідставністю та недоведеністю.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено наступне.

04.09.2006 року ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі з заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 10), надавши при цьому копію трудової книжки (а.с. 12-15) та довідку про розмір заробітної плати за період з 1992 року по 1996 рік (а.с. 16).

На підставі наданих документів ОСОБА_2 з 23.09.2006 року було нараховано пенсію за віком на загальних підставах (а.с. 11).

Відповідно до акту камеральної перевірки достовірності про заробітну плату для розрахунку пенсії від 03.12.2013 року головним спеціалістом відділу по контрольно-перевірочній роботі за нарахуванням та сплатою платежів Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя вивчені звіти за формою 4ПФ за період з 1992 року по 1996 рік включно та довідку про заробіток для обчислення пенсії № 3 від 06.01.1997 року. Будь-яких висновків за результатами перевірки надана позивачем до суду копія цього акту не містить (а.с. 17).

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Стаття 50 ч. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року вказує, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Стаття 11 КАС України в якості одного з принципів адміністративного судочинства вказує диспозитивність та змагальність сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Сторонами по справі суду на власний розсуд були надані докази по справі, якими вони обґрунтовували свої доводи та заперечення, на пропозицію суду щодо надання інших доказів відповідно до ст. 11 ч. 5 КАС України сторонами будь-яких інших доказів надано не було, у зв'язку з чим справу суд вирішено на підставі наданих сторонами документів.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як вказує ст. 70 ч. 3 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Письмовими доказами за визначенням ст. 79 КАС України є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи надані позивачем докази з точки зору їх належності, допустимості та законності отримання суд враховує вищевказані норми КАС України, а також норми підзаконних актів.

Так, на момент проведення перевірки 03.12.2014 року діяло Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 р. № 8-2 (в редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 11.02.2013 року № 2-8).

Відповідно до пункту 2.4 підпункту 4 Положення № 8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах має право проводити планові, а у випадках, передбачених законом, - позапланові перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів, пов'язаних із нарахуванням, обчисленням та сплатою єдиного внеску, страхових внесків, призначенням пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час таких перевірок.

Таким чином, повноваження управління Пенсійного Фонду України щодо проведення перевірок обмежуються можливістю проведення таких перевірок на підприємствах, в установах і організаціях, а також у фізичних осіб-підприємців.

Аналогічне положення міститься і у пункті 1 Порядку проведення Пенсійним фондом України та його територіальними органами планових та позапланових перевірок платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2011 р. № 233.

Отже, чинним законодавством взагалі не передбачено право та можливість Управління Пенсійного фонду України проведення перевірок окремих документів.

Однак, як вбачається з акту камеральної перевірки від 03.12.2014 року зазначене перевірка проведена працівником позивача без вказівки будь-яких конкретних підстав для проведення позапланової перевірки, а об'єктом перевірки була достовірність довідки про заробітну плату.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність передбачених чинним законодавством підстав для проведення перевірки та про порушення порядку її проведення.

З вказаних підстав, акт перевірки від 03.12.2014 року не може бути взятий до уваги судом в якості доказу відповідно до ст. 70 ч. 3 КАС України, як одержаний з порушенням закону.

Як вбачається з вказаного акту, який складений працівником позивача, при здійсненні перевірки нею використані звіти за формою 4ПФ за період з 1992 року по 1996 рік включно та довідка про заробіток від 06.01.1997 року.

Водночас, представником позивача в судовому засіданні не надані вказані звіти для дослідження їх безпосередньо судом та зазначено, що де вказані звіти перебувають їй невідомо.

Також суд враховує, що ані з позовної заяви, ані з пояснень представника в судовому засіданні неможливо встановити яким саме чином нарахована сума переплати пенсії ОСОБА_2 та перевірити правильність таких нарахувань принаймні з математичної точки зору.

Проаналізувавши пояснення сторін та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено як наявність зловживання з боку ОСОБА_2 при призначенні пенсії, так і суму переплати, про стягнення якої заявлено позивачем, тож підстав для задоволення позову суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя до ОСОБА_2 про стягнення надміру сплаченої пенсії залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст постанови складений 27.01.2015 року

22.01.15