Справа № 815/66/15
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2015-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/66/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

при секретарі: Дубовик Г.В.,

за участі:

представника позивача - Лещенко О.В.,(за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІКС ОІЛ» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, суд -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІКС ОІЛ» (далі ТОВ«ІКС ОІЛ», позивач), 05 січня 2015 року звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі ДПІ у Приморському районі, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.12.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області проведено позапланову невиїзну документальну ТОВ «ІКС ОІЛ» з питання підтвердження взаємовідносин з ПП «ЛЕВАГРО» за лютий 2014 року, що підтверджується актом № 7824/15-53-22-3/23216903 від 11.12.2014 року. На підставі даного акту ДПІ у Приморському районі прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.12.2014 року, яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 179606 грн., з яких сума за основним платежем складає 119737 грн та штрафних санкцій 59869 грн. Позивач не погоджується із вказаним податковим повідомленням-рішенням у зв'язку з чим звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

В судовому засіданні представники позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування зазначені в адміністративному позові.

В судові засіданні: 19 січня 2015 року та 27 січня 2015 року представник відповідача не з'являвся, належним чином та завчасно повідомлений про розгляд справи (а.с. 102, 125). Заяв та клопотань до суду від відповідача не надходило.

Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

TOB «ІКС ОІЛ» (ідентифікаційний код 38723378), зареєстроване як юридична особа 03.06.2013 року за № 0046915, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 7, та перебуває на обліку в ДПІ у Приморському районі з 04.06.2013 року, що підтверджується довідкою (а.с. 9-10) та витягом з ЄДР (а.с. 34-36). Відповідно до довідки Головного управління статистики в Одеській області АА № 583867, позивач здійснює види діяльності за КВЕД-2010: роздрібну торгівлю пальним, оптову торгівлю твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.. (а.с. 37).

Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 ПК України, органи державної податкової служби, як контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

В пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно п. 79.2 ст.79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ДПІ у Приморському районі за вихідним № 113117/10/15-33-22-3/10 від 14.04.2014 року направило на адресу керівника ТОВ «ІКС ОІЛ» письмовий запит про надання інформації та документального підтвердження з питань взаємовідносин з контрагентом ПП «Левагро» за лютий 2014 року, з чітким переліком питань та переліком документів необхідних для перевірки.

28 квітня 2014 року ДПІ у Приморському районі отримали від ТОВ «ІКС ОІЛ» письмові пояснення на запит від 14.04.2014 року та запитувані документи, що підтверджується листом позивача за № 45 від 16.04.2014 року з відміткою ДПІ про отримання.

Згідно пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст.79 ПК України, відповідно до наказу ДПІ у Приморському районі від 03.12.2014 року № 2632, головним державним ревізором-інспектором Фендюра А.Ю., в період з 03.12.2014 року по 09.12.2014 року проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ «ІКС ОІЛ», щодо підтвердження взаємовідносин з ПП «Левагро» за період лютий 2014 року. За результатами перевірки складено акт від 11.12.2014 року № 7824/15-53-22-3/23216903 (а.с. 11-27).

Податковий орган в даному акті перевірки дійшов висновку, що ТОВ «ІКС ОІЛ» в порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України занизив податок на додану вартість по декларації за лютий на суму 119737 грн.

На підставі даного акту ДПІ у Приморському районі м. Одеси 25 грудня 2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким визначено позивачу суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 179606 грн., з них за основним платежем - 119737 грн., за штрафними (фінансовими санкціями - 59869 грн. (а.с. 28).

Приписами п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу (п.п. 198.1). Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку (п.198.2). Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3). Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної (п. 198.6).

В судових засіданнях вивчені обставини, зазначені в акті перевірки та досліджені письмові докази, що були предметом дослідження ДПІ під час перевірки та надані до суду.

Судом встановлено, що між позивачем як покупцем та ПП «Левагро» як продавцем був укладений договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 01-07Л від 27.01.2014 року, відповідно до якого здійснено продаж нафтопродуктів. (а.с. 38-41).

На підтвердження виконання умов договорів до суду позивачем надано:

- видаткові накладні: № РН-0000020 від 12 лютого 2014 року (а.с. 71), № РН-0000034 від 26 лютого 2014 року (а.с. 65), видані ПП «Левагро» на бензин А-92;

- податкові накладні: № 8 від 12.02.2014 року на суму 354795,10 грн. (ПДВ 59132,52 грн.), та № 26 від 26.02.2014 року на суму 363627,00 грн. (ПДВ 60604,50 грн.), де відображені всі обов'язкові реквізити у відповідності до ст. 201 ПК України (а.с. 43,44 зворот). Зазначені податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанціями (а.с. 42, 43);

- рахунки фактури: № СФ-0000021 від 11.02.2014 року на суму 354795,10 грн. (а.с. 72), № СФ-0000036 від 26.02.2014 року на суму 363627,00 грн. (а.с. 66).

З розділу 3 Договору № 01-07Л від 27.01.2014 року вбачається, що обов'язок поставки товару до пункту призначення покладено на продавця товару по договору тобто ПП «Левагро».

02 січня 2014 року між ПП «Левагро» (замовник) та ТОВ «Константа-Імпекс» (перевізник) укладено договір про надання послуг автомобільним транспортом № 02/01-2ТП (а.с. 50). Предметом зазначеного договору є перевезення ТОВ «Константа-Імпекс» в міжміському сполученні вантажів на замовлення ПП «Левагро».

На підтвердження виконання умов зазначеного договору до суду позивачем надано товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів: № 17/1, № 17/2, № 17/3, № 17/4 від 12.02.2014 року (а.с. 73-78), з яких вбачається, що на замовлення ПП «Левагро» перевізником ТОВ «Константа-Імпекс» 12 лютого 2014 року здійснені перевезення бензину для вантажоодержувача ТОВ «ІКС ОІЛ».

12 лютого 2014 року між ПП «Левагро» (замовник) та ПП ОСОБА_3 (перевізник) укладено договір про надання послуг автомобільним транспортом на перевезення ПММ (а.с. 119). Предметом зазначеного договору є перевезення ПП ОСОБА_3, в міжміському сполученні вантажів на замовлення ПП «Левагро».

26 лютого 2014 року на замовлення ПП «Левагро» перевізником ПП ОСОБА_3, 26 лютого 2014 року здійснено перевезення бензину для вантажоодержувача ТОВ «ІКС ОІЛ», що підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів № 31/1, № 31/2, № 31/3, № 31/4 від 26.02.2014 року (а.с. 67-70).

Також отримання бензину на АЗС м. Одеси, що належать ТОВ «ІКС ОІЛ» підтверджено касовими чеками, Х-звітами та змінними звітами АЗС (а.с. 89-97).

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів - банківських виписок по рахунку ТОВ «ІКС ОІЛ», встановлено, що позивачем здійснено розрахунки у безготівковій формі за отриманий бензин від ПП «Левагро»: 12.02.2014 року в сумі 354795,10 (ПДВ 59132,52 грн.); 26.02.2014 року в сумі 356227,00 грн., (ПДВ 59371,17 грн.), (а.с. 54-55).

Отримані позивачем податкові накладні: № 8 від 12.02.2014 року та № 26 від 26.02.2014 року занесені позивачем до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за лютий 2014 року, за № 11, № 25, що підтверджено реєстром (а.с. 45-48).

Враховуючи викладене судом не встановлено порушень ТОВ «ІКС ОІЛ» приписів п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України при здійснені господарських взаємовідносин з контрагентом ПП «Левагро» за лютий 2014 року.

В описовій частині акту перевірки, як на підтвердження порушень приписів ст. 198 ПК України (а.с.23) зазначено, що підприємством не надано до перевірки дорожня відомість, її корінець і квитанція про приймання вантажу. До накладної не надані паспорт якості нафти або нафтопродукту, копія сертифікату відповідності або свідоцтва про визнання іноземного сертифіката… Також для проведення перевірки ТОВ «ІКС ОІЛ» не надано довіреностей на отримання бензину, не надано сертифікати відповідності бензину та дизельного палива.

З дослідженого в судовому засіданні запиту ДПІ у Приморському районі від 14.04.2014 року до ТОВ «ІКС ОІЛ» про надання інформації та її документального підтвердження вбачається, що відповідачем витребовувалися лише ТТН (п.14 запиту) при цьому дорожня відомість, її корінець і квитанція про приймання вантажу, довіреностей на отримання бензину, копія сертифікату, паспорт якості нафти у позивача не витребовувалися. Також суд звертає увагу, що дизельне паливо згідно податкових накладних № 8 від 12.02.2014 року та № 26 від 26.02.2014 року взагалі не поставлялося від ПП «Левагро» на адресу ТОВ «ІКС ОІЛ», а лише бензин, одже посилання в акті перевірки на те, що ТОВ «ІКС ОІЛ» не надано сертифікати відповідності дизельного палива взагалі є безпідставним.

Приписами п. 3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказ Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 N 281/171/578/155, передбачено, що сертифікат відповідності, це документ, який підтверджує, що продукція, системи якості, системи управління якістю, системи управління довкіллям, персонал відповідають установленим вимогам конкретного стандарту чи іншого нормативного документа, визначеного законодавством.

Згідно п.3 Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказ Мінпаливенерго України, Держспоживстандарту України 04.06.2007 N 271/121, паспорт якості, це документ, що містить дані для ідентифікації та фактичні значення показників якості нафти та/або нафтопродуктів, отримані в результаті лабораторних випробувань, і їх відповідність вимогам нормативних документів.

На підтвердження сертифікації палива до суду позивачем надано: сертифікат відповідності та паспорт № 195 на бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро (а.с. 57).

В акті перевірки (а.с. 24) зазначено, що в зв'язку з ненаданням для проведення перевірки договорів на реалізацію бензину видаткових накладних, платіжних доручень, або інших документів, що підтверджує проведенні розрахунки за реалізований товар, товарно-транспортних накладних на реалізацію бензину та дизельного палива, сертифікатів якості на придбані та реалізовані бензин та враховуючи матеріали перевірки ПП «Левагро» неможливо зробити висновок щодо реальності здійснення господарських операцій між контрагентами покупцями.

В розділі 3 акту перевірки (а.с. 12 зворот) зазначено перелік документів на підставі яких проведено перевірку та які були надані ТОВ «ІКС ОІЛ» до ДПІ у Приморському районі разом з листом від 16.06.2014 року № 45.

Однак дослідивши лист ТОВ «ІКС ОІЛ» від 16.06.2014 року № 45 судом встановлено, що під час перевірки в акті перевірки (в розділі 3) не зазначені всі документи, які були надані до ДПІ у Приморському районі разом з листом від 16.06.2014 року № 45 А саме не враховано надані до ДПІ: письмові пояснення щодо реалізації позивачем бензину А-92 на власних АЗС позивача в м. Одесі, витяги по рахунку № 631 за лютий 2014 року, виписки банку за 12.02.2014 р. та 26.02.2014 р., податкова накладна № 26 від 26.02.2014 року та квитанція її реєстрації, розрахунок коригування № 27 від 26.02.2014 року, витяг з реєстру отриманих та виданих податкових накладних за лютий 2014 року, довідка по роздрібним цінам ТОВ «ІКС ОІЛ» діючим на торгівельних точках з 13.02.2014 року по 01.03.2014 року, податкова декларація з ПДВ з додатками за лютий 2014 року.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що ДПІ у Приморському районі, безпідставно зазначено в акті перевірки про неможливість зробити висновок щодо реальності здійснення господарських операцій між ТОВ «ІКС ОІЛ» та контрагентами покупцями бензину, оскільки реалізація здійснювалася через роздрібну мережу АЗС ТОВ «ІКС ОІЛ», про що повідомлено відповідача листом від 16.04.2014 року № 45.

Висновки відповідача, щодо встановлених порушень ґрунтується на акті Світловодської ОДПІ від 24.07.2014 року № 208/2200/36246328 (а.с. 13), навіть включено витяг з зазначеного акту в акт ДПІ у Приморському районі (а.с. 16 зворот - 20), де описані взаємовідносини ПП «Левагро» з контрагентами ТОВ «ІКС ОІЛ», ТОВ «ТД «Альріна»,ТОВ «фірма «Журавлина», ТОВ «Нафтова компанія «Народна». В описовій частині акту Світловодської ОДПІ (а.с. 16-17) повністю підтверджено здійснення господарської операції між позивачем та ПП «Левагро», та після опису господарських операцій ПП «Левагро» з іншими контрагентами без посилання на конкретні документи по взаємовідносинам позивача і ПП «Левагро» зазначено висновок про порушення ПП «Левагро» ст. 185 ПК України.

Таким чином суд дослідивши акт перевірки ТОВ «ІКС ОІЛ» від 11.12.2014 року, дійшов висновку, що висновки відповідача про порушення позивачем ст. 198 ПК України, при здійснені господарських взаємовідносин з контрагентом ПП «Левагро» за лютий 2014 року не ґрунтується на належних доказах.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що адміністративний позов ТОВ «ІКС ОІЛ» підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ІКС ОІЛ» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 25 грудня 2014 року №.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 31.01.2015 року.

Суддя Вовченко O.A.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ІКС ОІЛ» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 25 грудня 2014 року №.

31 січня 2015 року.