Справа № П/811/4064/14
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року Справа № П/811/4064/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого -судді Мирошниченка В.С., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Кіровограді адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Діброва-ЛВГ" до Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Діброва-ЛВГ" (в подальшому - ПП "Діброва-ЛВГ" або позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Кіровоградській області (в подальшому - Гайворонська ОДПІ ГУ Міністерства доходів в області або відповідач) про:

- скасування податкового повідомлення - рішення № від 19.11.2014, в якому збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємства за основним платежем у сумі 624190 грн. та нарахованими штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 156047,50 грн., всього 780237,50 грн.;

- скасування податкового повідомлення - рішення № від 04.09.2014, в якому збільшено суму грошового зобов'язання по податку додану вартість за основним платежем у сумі 657042 грн. та нарахованими штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 164260,50 грн., всього 821302,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що не допускав порушень при формуванні податкового кредиту з ПДВ, та формуванні податку на прибуток, а тому вважає податкові повідомлення-рішення таким, що не відповідають чинному законодавству.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі з огляду на те, що господарські операції на думку відповідача, не носять реального характеру.

На підставі усної ухвали суду, та занесеною до журналу судового засідання від 26.01.2015р., подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ст.122 КАС України.

Заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Судом встановлено, що у період з 11.08.2014 по 15.08.2014 посадовими особами відповідача проведена позапланова виїзна перевірка позивача щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку з платником податків ТОВ «Світком-торг» за серпень 2013 р. та ТОВ «Торенія» за вересень-жовтень 2013 р., за наслідками якої складено акт від 24.10.2014 за №28/11-23-22-06/36333193 (т. 1, а.с. 12-40).

Як вбачається з письмових заперечень відповідача та вказаного акту, в ході перевірки, виявлені порушення:

1. ч. 5 ст. 203, ч. 1,2 ст. 215, ст. 216 ЦК України в частині недодержання ним зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовленні ними по правочинах, здійснених ПП «Діброва-ЛВГ», ТС «Торенія» і ТОВ «Світком-торг» при придбанні та продажу товарів (послуг);

2.Перевіркою встановлено відсутність об'єктів при придбанні продажу товарів (послуг), які підпадають від визначення ст. 198 Податкового кодексу України;

3. п. 138.1.1, п. 138.1.9 п. 138.1 ст. 138, 134 Податкового кодексу України від 2.12. 2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлює завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування в сумі 3285208 грн. та заниження податку на прибуток в сумі 689894 грн.

На підставі акту перевірки, 04.09.2014 Гайворонською ОДПІ ГУ Міністерства доходів у Кіровоградській області прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 821302,50 грн., в т.ч. основного платежу - 657042 грн. та штрафної (фінансової) санкції у сумі 164262,50 грн., № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 862367,50 грн., в т.ч. основного платежу у сумі 689894 грн., та штрафної (фінансової) санкції у сумі 172473,5 грн. (т. 1, а.с. 41-42).

У відповідності до змісту п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, зокрема, собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інших витрат.

Відповідно до п.138.4 ст.138 ПК України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу зазначених норми суд вбачає, що визначальним фактором для формування витрат та податкового кредиту платником податку є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Тобто обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Судом встановлено, що протягом 2013 р. позивачем віднесено до валових витрат 3285208 грн. по взаємовідносинах з ПП «Світком-торг» на суму 1334192 грн., та ТОВ «Торенія» на суму 1951016 грн.

В обґрунтування наявності права на формування валових витрат та податкового кредиту позивачем до матеріалів справи надано копії договорів на закупівлю молока у населення, копії договору про надання транспортних послуг, копію договору на постачання сировини (молока), копію договору на надання послуг, копії договорів оренди, акти приймання-передачі, спеціалізовані товарно-транспортні накладні, копії маршрутних листів, копії податкових накладних, протоколи погодження цін за виконані роботи, акти виконаних робіт, виписки із банків, платіжні доручення (т.1, а.с.221-250, т.2 а.с. 1-197, 238-250, т.3, а.с. 4-67 ).

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У відповідності до п.139.1.9. ПК України, не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У відповідності до діючого законодавства саме на платника податків покладається обов'язок щодо складання документів первинного бухгалтерського обліку, які згідно ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до акту перевірки у контрагента - "ТОВ "Світком-Торг" 1 особа працююча, основні фонди відсутні, транспортні засобіи відсутні, провести перевірку фінансової діяльності цього підприємства не представляється можливим ( т.1 а.с.17-18).

Не встановлено за місцемзнаходження і ТОВ "Торенія". Чисельність працюючих-1, основних фондів та виробничих потужностей відповідно до наданої підприємством звітності не має. ( т.1 а.с.31-35).

Згідно ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" 5.04.2001 р. №2344-III транспортно-експедиторські послуги - послуги, пов'язані з підготовкою та відправленням вантажів, організацією та забезпеченням перевезень, контролем за проходженням і одержанням вантажів, проведенням взаєморозрахунків.

На адресу суду надані специалізовані товарно-транспортні накладні (т.1, а.с. 221-250, т.2 а.с. 1-102), проте при їх дослідженні не можливо встановити який шлях пройшов автомобіль за конкретний день та скільки при цьому було використано пального, а також чіткий пункт завантаження та вивантаження молока.

Відповідно до маршрутного листа автомобіля КАМАЗ НОМЕР_1, причеп НОМЕР_2 протяжність від с.Перегонівки через села, де заготовлювалося молоко до с.Перегонівка (місця зливу молока) становить 610 км, а для автомобіля КАМАЗ НОМЕР_3, причеп НОМЕР_4 становить - 580 км. (т.2, а.с. 103-104).

При цьому, кожний з автомобілів робив в день по дві ходки. Наприклад, водій ОСОБА_1 на автомобілі КАМАЗ НОМЕР_1 з причепом 20.08.2013 р. здійснив дві ходки по заготівлі молока, про що свідчасть дві спеціалізовані товарно-транспортні накладні (т.1 а.с.223-224), водій ОСОБА_2 також здійснив дві ходки по заготівлі молока 30.08.2013р. (т.1 а.с.222,225).

Викликає сумнів той факт, що водії КАМАЗів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спеціалізованих товарно-транспортних накладних у серпні 2013 р. спочатку зазначались як працюючи в автопідприємстві ТОВ "Світком-Торг" (т.1 а.с.221-250, т.2 а.с.1-24), а у жовтні 2013 р. вони значаться як водії в автопідприємстві ТОВ "Торенія" ( т.2 а.с.25-102), оскільки ТОВ "Світком- Торг" та ТОВ "Торенія" зареєстровані в м.Київі, а відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців автопідприємствами чи автоперевізниками не являються ( т.2 а.с.235-237).

За данними УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, станом на 08.01.2015 р. автомобілі КАМАЗ НОМЕР_1, КАМАЗ НОМЕР_3 є самоскидами, а причепи НОМЕР_2, та НОМЕР_4 причепами-самоскидами, належать вони гр-ну ОСОБА_3 ( т.3 а.с.73). Довідкою відділення ДАІ Голованівського району при УМВС України добавлено, що на зазначені автомобілі та причепи встанволені тимчасові пересувні місткості для перевезення молока, при цьому ємність не зазначена ( т.3 а.с.78).

Як пояснила в судовому засіданні представник позивача водії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 довгий час працюють у директора ПП "Діброва ЛВГ" ОСОБА_4 Після розірвання трудових відносин вони через деякий час знов почали працювати у ОСОБА_4 по заготівлі молока.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що маршрути, по якому знаходяться молокозбиральні пункти по селах декількох областей України і де збирались великі обсяги молока: за 20 днів серпня 2013 р. - 1 601 030 кг, за вересень 2013 р. - 1 008 970 кг є давно розробленими і напрацьованими. Заготівлею молока фактично займались водії ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а ТОВ "Світком Торг" та ТОВ "Торенія" ніякої фактичної участі в цьому не приймали, договірних умов відповідно не виконували.

В актах виконаних робіт між ПП "Діброва ЛВГ" та контрагентами ТОВ "Світком -Торг" і "Торенія" зазначено, що "Замовник" приймає виконані роботи по заготовленні, охолоджені, зберіганні та доставці молока ( т.3 а.с.176-177).

Викладене суперечить договорам оренди холодильних установок, охолоджувачів молока укладеними між ПП "Діброва-ЛВГ" та ПАТ "Христинівський молокозавод" ( т.3 а.с.38-67).

Тобто охолодженням молока, його зберіганням займалось ПП "Діброва -ЛВГ", а не його конрагенти ТОВ "Світком Торг" та "Торенія".

Суд вживав заходів, направлених на повне з'ясування обставин господарських взаємовідносин між ПП"Діброва ЛВГ" та його контрагентами, викликавши для допиту в якості свідка директора ПП"Діброва ЛВГ" ОСОБА_4 Про те останній, належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився (т.3 а.с.76).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"від 16.07.1999 р. № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, суд вважає, що документи мають силу первинних за умови фактичного здійснення господарської операції, у разі, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, то відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Суд вважає, що акт приймання-передачі наданих послуг, в якому зазначено лише вид послуг, не є таким, що беззаперечно підтверджує факт надання таких послуг, оскільки первинні документи для надання їм юридичної сили повинні мати обов'язкові реквізити, передбачені ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV. В іншому ж випадку, у платника податку не виникає права відносити до складу податкового кредиту суми ПДВ, а до складу валових витрат суми без ПДІ без належних на те документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Так зі змісту наданих актів неможливо встановити, що саме і куди перевозилось (транспортувалось) ТОВ «Світком-торг» (або ТОВ «Торенія»), по якому маршруту із зазначенням кілометражу та в яких селах проводилась заготівля молока, яка ціна на дані послуги, що не дає змоги перевірити її вартість. Товарно-транспортні накладні на такі перевезення не відповідають нормам чинного законодавства, що встановлено судом раніше.

З огляду на вищевикладене (неможливість перевірити діяльність ТОВ "Світком Торг" та "Торенія", відсутність їх за місцемзнаходженням, відсутність основних засобів та трудових ресурсів") суд приходить до висновку, що ТОВ "Світком-Торг" та "Торенія" фактично ніяких реальних послуг позивачу по заготівлі молока не надавали, оскільки молоко заготовлювалось по раніше напрацьованим маршрутам.

Враховуючи вищенаведене, вбачається проведення фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру (надання послуг).

Таким чином, суд, перевіривши відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України податкові повідомлення-рішення № від 19.11.2014, а також № від 04.09.2014 дійшов висновку, що вони прийняті законно та обґрунтовано.

Оскільки позивачуві відмовлено у задоволенні позовних вимог, а відповідно до положень ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ним сплачено лише 10 відсотків розміру ставки судового збору майнового характеру, і навіть переплачено, а тому за ст.94 КАС України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з нього необхідно стягнути решту судового збору у розмірі 1668,90 грн. (4872 грн. - 3203,10 грн.).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 94, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Приватне підприємство "Діброва-ЛВГ" () на користь Державного бюджету України (на розрахунковий рахунок: 4002, отримувач коштів: УК у м.Кіровограді. /м.Кіровоград/ 22030001; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, МФО 823016; Код ; Код класифікації доходів бюджету 22030001; Призначення платежу: судовий збір за позовом Приватне підприємство "Діброва-ЛВГ", Кіровоградський окружний адміністративний суд, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1668,90 грн. (одна тисяча шістсот шістдесят вісім грн. 90 коп.).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10- денний строк з дня проголошення постанови, а в разі її складення у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду В.С. Мирошниченко