Справа № 800/9/15
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

19 січня 2015 року м. Київ справа № 800/9/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Бившева Л.І.,

ознайомившись з матеріалами адміністративного позову ОСОБА_1

до Президента України Порошенка Петра Олексійовича

про визнання дій та бездіяльності протиправними і зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Вищого адміністративного суду України як до суду першої інстанції з позовом до Президента України Порошенка Петра Олексійовича (далі - відповідач), у якому просив: 1) визнати протиправними такі дії Президента України Порошенка Петра Олексійовича, а саме: (президентське) владочинство відповідача без (наявності в нього) президентського Мандата (право повноважень влади цієї посади), який сьогодні у ОСОБА_3; (дострокове) припинення повноважень Верховної Ради України (сьомого скликання) відповідачем 27 серпня 2014 року; (відверте) порушення відповідачем вимог частини 4 статті 103 Конституції України; (безпідставне) користування відповідачем правом підпису Глави держави Україна і (правонікчемне) делегування цього (відсутнього у відповідача) права президентського підпису і делегування президентського права виступати від імені держави Україна (для ведення міжнародних переговорів) іншим особам; («гібридної») військової мобілізації громадян України в мирний час без воєнного стану в країні; зраду відповідачем вірності Україні; порушення норм статей 1-4, 8-10, 13, 15, 17-19, 21-30, 33, 34, 36-38, 41, 42, 46-48, 50, 57, 60, 62-65, 68, 69, 71, 76, 78, 79, 82, 84, 94, 99, 100-104, 106-108, 11, 113, 115, 116, 122, 132-139,140, 154-159 Конституції України і нехтуванням функцією Гаранта; порушення відповідачем присяги Президента України; 2) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо: неподання у відставку з безмандатної, безповноважної посади Президента України; неповернення посади Президента України законному носію президентського мандата ОСОБА_3; невідновлення Конституції України 1996 року; неоприлюднення угоди про асоціацію України до Європейського союзу; незакінчення порушення державою прав і свобод громадян України (особливо в Донбасі), прорушуючи Конституцію України і свої обов'язки; не ліквідації і не роззброєння незаконний збройних формувань волонтерів-найманців («єесистів-майданістів різнопаспортних»); не закриття кордонів України з ЄС-Агресором; недотриманні президентської присяги, законної Конституції України 1996 року; не звернення до Будапештських захисників (1994) України по допомогу від ЄС-Агресора; 3) зобов'язати відповідача вчинити такі дії: скасувати свої «президентські»: рішення, розпорядження, закони, міжнародні угоди зі своїм власним підписом і зі своїм (комусь делегованим, не своїм) підписом; повернути в Україну на посаду Президента України до виконання своїх президентських повноважень ОСОБА_3; повноважному Президенту України відновити конституційний лад в Україні, скасувавши нинішню ЄС-Конституцію і повернувши законну Конституцію України 1996 року; ліквідувати беззаконну Верховну Раду України (восьмого скликання), що відмовилась від депутатської присяги 27 листопада 2014 року і втратила свої депутатські мандати (за статтею 79 Конституції України), і відновити раніше незаконно припинену Верховну Раду України (сьомого скликання); оголосити «АТО-Війні зі співгромадянами - Стоп! Край! Амінь! Відкликати збройні сили України в казарми їх постійних дислокацій. Припинити вогонь (окрім міліцейського з ручної зброї). Національну гвардію ліквідувати. ЗМІ-істерію запнути. Бойовиків, волонтерів (тим більше іноземців) в тюрму. Демонополізувати ЗМІ-голоси, припинити монопольну пропаганду війни (з самим собою). Реабілітувати Росію. Яструбів цього національного самогубстав (фюрера ОСОБА_4 і Ко) в тюрму!»; визнати ДНР і ЛНР, їх влади і посадовців - владами цих автономних анклавів України, квазі-державами, сторонами діалогу з національною гвардією України без посередництва третіх сторін і вести з ними реабілітаційний процес, економічно-торгові відносини, фінансовий, транспортний, тех.-інфраструктурний, соціальний простір Єдності з ними, як винна сторона, без визнання їх суверенними державами. Всі дії, впливи України - не прямо, а лише через владу ДНР і ЛНР - до відновлення домайданної України. Тимчасовий статус ДНР, ЛНР і Криму; голосити Україну жертвою Східно-партнерського походу (Новохристового?) ЄС і вимагати допомоги держав-обіцяльників такої допомоги за Будапештським меморандумом 1994 року, а саме - від США, Великої Британії, Росії; оголосити (піврічний? безстроковий?) надзвичайний стан в Україні; створити міжнародну слідчу комісію для майдан-злочинів. Також, ОСОБА_1 порушив клопотання про надання йому безоплатної правової допомоги.

Перевіривши матеріали позовної заяви на предмет її відповідності вимогам статей 105, 106, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Згідно з частиною 5 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначені у статті 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини 5 якої Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може: 1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України незаконним повністю або в окремій його частині; 2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду юстиції, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України вчинити певні дії; 3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 162 цього Кодексу.

Визначений перелік повноважень Вищого адміністративного суду як суду першої інстанції є вичерпним.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У контексті з положеннями частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах при здійсненні суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Проте, позивачем не зазначено, які саме дії відповідача при здійсненні владно-управлінських функцій спричинили порушення його прав у публічно-правових відносинах.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Частиною 2 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Разом з цим, позивач, вказуючи на 12 аркуші позовної заяви на докази, які підтверджують викладені ним обставини, не додає такі докази до позовної заяви та не вказує причин неможливості подання таких доказів.

Отже, позивачу необхідно привести позовні вимоги у відповідність до положень статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень статті 1711 цього Кодексу, зазначити обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, вказавши конкретні порушені права позивача як суб'єкта правовідносин, у яких виник спір, належним чином обґрунтувати позов та надати докази, які підтверджують викладені ним обставини.

Крім іншого, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються, зокрема: ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є.

Разом з цим, як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 вказав неточну поштову адресу, а саме - не зазначив області, до якої віднесено населений пункт, у якому він проживає.

Отже, позивачу необхідно вказати його повну поштову адресу у відповідності до вимог Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а саме - із зазначенням поштової адреси у такій послідовності: найменування вулиці (проспекту, бульвару, провулку), номер будинку, квартири; найменування населеного пункту, району, області; поштовий індекс; країна призначення.

Згідно з частиною 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. ст. 105, 106, 108, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків позовної заяви до 02 лютого 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Бившева