Справа № 320/11610/14-а
Суддя: Зимогляд В. В.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 19.01.2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» січня 2015 року. Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Зимогляд В.В.,

при секретарі - Галикіній Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки заступника начальника Південної митниці Міндоходів - начальника управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Степанюка Олега Ростиславовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати як незаконну постанову № 0635/50007/14, складену в.о. заступника начальника Південної митниці Мін доходів Степанюком Олегом Ростиславовичем від 28 жовтня 2014 року в справі про адміністративне правопорушення, згідно якої на позивача накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500, 00 грн. за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач Степанюк О.Р. в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що постанова № 0635/50007/14 складена в.о. заступника начальника Південної митниці Мін доходів Степанюком Олегом Ростиславовичем 28 жовтня 2014 року у повній відповідності до вимог чинного законодавства і є законною. Просить в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що згідно з постановою № 0635/50007/14 від 28.10.2014 року, винесеною відповідачем, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.470 Митного кодексу України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень у зв'язку з тим, що 23 серпня 2014 р. позивач перетинаючи кордон України, через пропускний пункт «Табаки-Мирне» митного посту «Ізмаїл» Південної митниці Міндоходів, керуючи автомобілем Renault Espace, державний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску, який зареєстрований в Республіці Болгарії, та належить Болгаро-Українському Центру «Болгаріте в Чужбина», був зупинений, в результаті чого був складений протокол про порушення митних правил, в якому було зазначено, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбачені ч.3 ст.470 МК України, так як позивачем в 10-ти денний строк (з 24.11.2012 р.) не вивезений автомобіль з території України, який ввезений в митному режимі «Транзит», відповідно до ст.95 МК України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Митного кодексу України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Законом України № 1661-IV від 24.03.2004 року «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення» визначено, що Україна приєдналася до Конвенції про тимчасове ввезення та Додатків A, B.1-B.9, C, D та E до неї, прийнятих 26 червня 1990 року у м. Стамбулі.

Відповідно до ч.3 ст.1 Митного кодексу України якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до ст.ст.5, 7 Додатку С Конвенції про тимчасове ввезення для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком, транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території; транспортні засоби приватного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які постійно проживають на такій території. Незважаючи на положення статті 5 цього Додатка: транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території тимчасового ввезення; транспортні засоби приватного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення.

З огляду на вказані вище норми законодавства, що регулює питання державної митної справи, незалежно від призначення транспортного засобу (комерційне чи приватне використання), зареєстрованого поза межами України та ввезеного на митну територію України громадянином-нерезидентом, використання такого транспортного засобу можливе громадянами України за умови наявності належного дозволу користувача права на тимчасове ввезення, тобто громадянина-нерезидента, який ввіз транспортний засіб на митну територію України.

Аналогічний висновок зроблений Державною митною службою України у листі від 03 вересня 2012 року № 20/2-11/09804 - ЕП, яким Державна митна служба України надала офіційні роз'яснення про те, що особа, яка керує транспортним засобом, що був тимчасово ввезений на митну територію України, з дозволу власника транспортного засобу може відповідати тільки за ч.1 ст.126 КУпАП, якщо буде керувати транспортом без відповідних документів на право керуванням (посвідчення водія і реєстраційних документів на цей транспортний засіб).

Судом встановлено, що 06 листопада 2014 року позивач з поштового відділення отримав Постанову в справі про порушення митних правил №0635/50007/14 від 28.10.2014 р., відповідно до якої керівник управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Південної митниці Міндоходів визнав позивача винним в скоєні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного кодексу України, та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 8500 грн. Також в спірній Постанові зазначено, що справа розглянута за відсутністю позивача, проте він викликався до південної митниці на розгляд справи. Але ці твердження відповідача, на думку позивача, не є об'єктивними, оскільки ніяких повідомлень про виклик, зі слів позивача, до нього не надходило. В протоколі зазначено, що розгляд відбудеться 14.10.2014 р., а розглянуто справу лише 28.10.2014 р.

Згідно ст. 171-2 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п'яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п'ять днів. Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена з порушенням строків, оскільки враховуючи максимальний строк вивезення транспортного засобу з митної території України до 04.12.2012 р. (самостійно визначено Відповідачем), стягнення за вчинене правопорушення може бути накладене в строк до 04.06.2013 року. Однак, враховуючи, що дане порушення не є триваючим, постанова про накладення адміністративного стягнення винесена з порушенням строків.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що постанова № 0635/50007/14 від 28.10.2014 р. винесена відповідачем з порушенням вимог діючого законодавства та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 8-12, 17, 69-71, 158, 160-163,167, 171-2, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки заступника начальника Південної митниці Мін доходів - начальника управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Степанюка Олега Ростиславовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - частково задовольнити.

Постанову № 0635/50007/14 в справі про адміністративне правопорушення від 28 жовтня 2014 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України - скасувати.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Зимогляд