Справа № 222/1541/14-а
Суддя: Подліпенець Є. О.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № /222/1541/14-а
Провадження 2-а/222/7/2015 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Подліпенця Є.О.,

при секретарі: Темір В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Володарське справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови та зняття арешту з майна ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом вказуючи, що Володарським райсудом було розглянуто позов про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів по ? частині зі всіх видів його доходів, за наслідками розгляду якого, судом, позивачки 20.10.2003 року було видано виконавчий лист № 2-671/03 на примусове стягнення з відповідача ОСОБА_2 2592 грн. і на підставі якого, 14.04.2009 року держвиконавцем ВДВС Володарського РУЮ Вруцькою С.М. було винесено постанову серії АН № 877065 про арешт майна та оголошення заборони відчуження на належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Також зазначає, що дана постанова держвиконавця є незаконною та порушує її права гарантовані Конституцією України. Держвиконавець при здійсненні виконавчих дій, при накладенні арешту, неперевіривши, використав помилкову інформацію БТІ, з якої вбачається, що ? частина її квартири належить боржнику ОСОБА_2, а на її звернення держвиконавець не відновив порушені її права, а тільки надав відповідну відповідь. В зв'язку з чим просить скасувати постанову державного виконавця ВДВС Володарського РУЮ Вруцької С.М. серії АН № 877065 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження на підставі виконавчого листа № 2-671/03 від 20.10.2003 р. та зняти арешт з її майна з квартири АДРЕСА_1. Також просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у виді судового збору в розмірі 73,08 грн.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що їй на праві приватної власності, у цілому, належить квартира АДРЕСА_1. В зв'язку з виниклою необхідністю продажу зазначеної квартири, вона в літку 2014 року з метою укладення угоди купівлі - продажу звернулася до нотконтори де їй повідомили, що на її квартиру ВДВС накладено арешт, що унеможливлює вчинення зазначеного правочину. При зверненні до ВДВС Володврського РУЮ з заявою про зняття арешту з належного їй нерухомого майна, вона отримала відповідь, що це виконавча служба не може зробити, оскільки ніяких порушень в діях держвиконавця не вбачається, держвиконавець використав інформацію для накладення арешту надану Володарським БТІ, яка як стало відомо пізніше, була помилковою, а тому запропонував звернутися до суду. Вважає, що дії держвиконавця щодо накладення арешту на її майно є незаконними, оскільки отримавши інформацію з БТІ, яка в свою чергу була помилковою, держвиконавець її не перевірив, хоча повинен був це зробити та наклав арешт на майно, яке боржнику не належить, а власником, якого є саме вона, чим обмежив її право на розпорядження майном.

Представник ВДВС Володарського РУЮ у Донецькій області - Близнюк О.М., яка є в.о. начальника відділу в судовому засіданні пояснила, що проти задоволення вимог позивачки не заперечує, проте підстави їх задоволення не визнає, оскільки в діях держвиконавця при здійсненні виконавчих дій щодо, винесення оскаржуємої постанови ніяких порушень вимог діючого законодавства допущено не було. Держвиконавець з дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» з метою виявлення майна боржника ОСОБА_2 зробив запити, у тому числі до Володарського БТІ та отримав відомості, що він є власником ? частини квартири АДРЕСА_1. на підставі чого і було накладено арешт на це майно. Перевірку достовірності інформації наданої БТІ, держвиконавець не уповноважений робити та цього діюче законодавство не вимагає, а тому дії держвиконавця є законними. За зверненням позивачки до ДВС стало відомо, що зазначена квартира АДРЕСА_1 належить їй, а не боржнику по виконавчому провадженню, яке і зараз триває ОСОБА_2 Як стало відомо, боржнику належить квартира АДРЕСА_2 про що на неї також постановою держвиконавця було накладено заборону відчуження. Проте, скасувати або будь яким іншим чином зняти заборону відчуження з нерухомого майна позивачки, ДВС у законний спосіб немає можливості, оскільки при накладені арешту ДВС ніяких порушень порядку його накладення не допустило, а діяло в законний спосіб, про що також на звернення позивачки їй і було повідомлено. Вважає, що позивачка має право захистити своє порушене право скориставшись положенням ч.1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме звернутися до суду з вимогою про визнання права власності на своє майно та зняття з нього арешту, а на підставі рішення суду ДВС зніме арешт в установленому законом порядку. Крім цього представник заперечувала проти стягнення з відповідача судового збору на користь позивачки, оскільки дії відповідача є правомірними, а доводи позивачки не обґрунтованими та безпідставними, про що також надала письмові заперечення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 19.09.1996 року є власницею кв. АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі - продажу від 18.09.1996 року зареєстрованого в реєстрі № 2460 та відомостями Володарське БТІ про реєстрацію права власності.

Згідно запиту заступника начальника ВДВС Володарського РУЮ Вруцької С.М. № 4-257/09 від 26.02.2009 року адресованого у тому числі до Володарського БТІ, ВДВС у зв'язку з виконанням виконавчого документу просить повідомити відомості, щодо зареєстрованого нерухомого майна боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та роз'яснює наслідки відповідальності за невиконання законних вимог держвиконавця.

Згідно повідомлення Володарського БТІ № 567/05-34 від 13.03.2009 р. за ОСОБА_2 зареєстрована нерухомість за адресою: АДРЕСА_1, ( ? частина).

Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції Вруцької С.М. від 14.04.2009 року «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» держвиконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-671/03 від 20.10.2003 року виданого Володарським райсудом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно. Заборгованість по в/листу 2595 грн., накладено арешт на майно, що згідно інформації Володарського БТІ належить ОСОБА_2, а саме на кв. АДРЕСА_1.

04.09.2014 року ВДВС Володарського РУЮ на звернення ОСОБА_1 від 27.08.2014 року надав відповідь № Г-З /2014, що держвиконавцем Вруцькою С.М. у постанові про арешт майна боржника була використана інформація на підставі помилково наданої відповіді з Володарського БТІ про наявність у боржника буд. № 18, а не № 28, а тому зняття арешту в такому випадку регулюється пп 1, 5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме в судовому порядку. Також повідомлено, що самою службою неможливо вирішити питання щодо зняття арешту, оскільки помилку було допущено установою БТІ, а з боку держвиконавця ніяких порушень, граматичних чи арифметичних помилок допущено не було.

У відповідності до довідок Комунального підприємства Володарської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» № 158 від 26.08.2014р., та № 19 від 16.09.2014 р. ОСОБА_2 належить ? частина квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.10.2007 року, а квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 18.09.1996 року.

Згідно довідки Володарської селищної ради Володарського району Донецької області № 1537 від 26.08.2014 року на території Володарської селищної ради нумерація багатоквартирних будинків житлового фонду по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не змінювалася.

З листа Комунального підприємства Володарської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» № 156 від 21.08.2014 року адресованого ВДВС Володарського РУЮ вбачається, що КП Володарської районної ради «БТІ» визнає факт надання помилкової інформації, повідомляє достовірну інформацію щодо нерухомого майна боржника ОСОБА_2, просить взяти до уваги, усунути порушення та просить вибачення за допущену помилку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про державну виконавчу службу» правову основу діяльності державної виконавчої служби становить Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно - правові акти, що прийняті на їх виконання.

Згідно правового змісту ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» органи і посадові особи при здійсненні виконавчого провадження повинні діяти на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

У відповідності до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, незважаючи на визнання позовних вимог стороною відповідача, суд вважає, що доводи позивачки є такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки держвиконавець при винесенні оскаржуємої постанови діяв у спосіб та в межах повноважень передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», ним було зроблено запити з метою встановлення майна боржника і за наслідками отриманої інформації у встановленому законом порядку винесено рішення про накладення арешту, яке в порядку ч. 3 ст. 60 цього Закону начальником ВДВС скасовано бути не може, як винесене без порушення порядку накладення арешту встановленого цим Законом, а тому враховуючи, що з боку відповідача, який, як встановлено судом при здійсненні покладених на нього владних управлінських функцій діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений діючим законодавством, прав позивачки порушено не було, а тому суд вважає, що позовні вимоги саме з підстав на які посилається позивачка задоволенню не підлягають.

Слід зазначити, що суд не бере до уваги ствердження позивачки, що держвиконавець при винесенні оскаржуємої постанови, отримавши інформацію з БТІ повинен був її перевірити на достовірність, оскільки діючим законодавством, яким виключно повинен керуватися держвиконавець при здійсненні виконавчих дій, такого обов'язку не передбачено.

Крім цього слід зазначити, що відмовляючи в задоволенні позову у повному обсязі, суд також виходив з того, що вважає, позивачкою обрано невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки при виниклих правовідносинах, враховуючи положення ст. 2 КАС України, якою, як було зазначено вище, передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, а також враховуючи положення вищезазначеної ч.1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, позивачка повинна була звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства з позовом про визнання права власності на нерухоме майно і про зняття з нього арешту, а не в порядку КАС України, як на незаконні дії органу державної влади при здійсненні владних функцій.

Оскільки позивачки відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі, то на підставі ст. 94 КАС України судові витрати з боку відповідача на її користь відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-12, 15, 19, 94, 104-106, 158 - 163 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови та зняття арешту з майна - відмовити у повному обсязі.

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частину 26.01.2015 року.

Повний текст постанови буде виготовлений 02.02.2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького Апеляційного Адміністративного суду через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Донецького Апеляційного Адміністративного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом 10 днів з дня отримання копій постанови.

Суддя Є.О. Подліпенець.