Справа № 805/12369/13-а
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року /11:09/Справа № 805/12369/13-а СНДО/808/6/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко Л.О. при секретарі Бабаченко В.С., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області (далі - позивач або УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя) звернулось з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області (далі - відповідач) в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд: стягнути з відповідача витрати по особових справах пенсіонерів, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, сум витрат за період з 01.04.2013 по 31.07.2013 на загальну суму 578 грн. 64 коп.

У позові позивач посилаючись на приписи ст.7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», п.2, 3 «Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», затвердженого 04.03.2003 постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №5-4/4, зареєстрованого 16.05.2003 в Міністерстві юстиції України за №376/7697 (надалі - Порядок №5-4/4), наполягає на тому, що відповідач повинен прийняти до заліку суми витрат по особовим справам пенсіонерів ОСОБА_1 на суму 211 грн. 44 коп. та ОСОБА_2 на суму 367 грн. 20 коп., а всього на суму 578 грн. 64 коп.

Позивач, повідомлений належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи у судове засідання - не прибув, додаткових доказів, в обґрунтування позиції по справі не надав. Подав до суду клопотання (вх.№44012 від 04.11.2014) про розгляд справи без участі його представника.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення проти позову. В обґрунтування своїх вимог позивачем до позову надані акти про нещасний випадок на виробництві (ОСОБА_1 та ОСОБА_3), які як він вважає є підставами для призначення виплат та відповідного відшкодування з боку відповідача. До справи надано акт про невиробничу травму з ОСОБА_2, який трапився з ним під час його навчання у ПТУ, тобто випадок не є виробничим та не передбачено переліком обставин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1094 від 21.08.2001, крім того позивач не звертає уваги на те, що пенсія по цьому випадку регулюється ст.28, а не ст.26 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До справи надано акт про нещасний випадок, який трапився з ОСОБА_1, під час його навчання (учень тесляра), тобто випадок не є виробничим та не передбачено переліком обставин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1094 від 21.08.2001, крім того позивач також не звертає уваги на те, що пенсія по цьому випадку регулюється ст.28, а не ст.26 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Обставини, викладені в актах форми Н-1 від 01.04.1988 не підпадають під дію ст.26 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: пунктам а),в) та г), про які йдеться мова як підстава для відшкодування відповідно до п.3 Порядку №5-4/4. Відповідач наполягає на тому, що копії довідок МСЕК про встановлення інвалідності за трудовим каліцтвом, які надані позивачем, - не є підставою складання актів про нещасний випадок, а лише для призначення та сплати пенсії по інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом, що у визначеному Законом порядку не визнано незаконним, то відділення Фонду у м.Маріуполі повинно відшкодувати витрати позивача на виплату пенсій по особових справах вказаних пенсіонерів. Вказані випадки не підпадають під поняття - нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, обумовлений приписами ст.ст.8, 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Посилаючись на приписи «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого постановою президії ВЦРПС від 20.05.1966 та «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 13.08.1982, в редакції, що діяла на час випадків, які сталися з ОСОБА_2 та ОСОБА_1, нещасний випадок може бути визнаний не пов'язаним з виробництвом, якщо за результатами розслідування встановлено, що він стався при виготовленні постраждалими в особистих інтересах без дозволу адміністрації будь-яких предметів, або самовільному використанні в особистих інтересах транспортних засобів, механізмів, обладнання, інструменту, що належать підприємству. Якщо адміністрація підприємства прийде до висновку про відсутність зв'язку нещасного випадку з виробництвом, вона зобов'язана винести це питання на розгляд профспілкового комітету.

У судове засідання представник відповідача не прибув, про причини не прибуття у судове засідання не повідомив. Про день, час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином. Будь-яких заяв, клопотань до суду з боку відповідача не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає позов позивача таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області направило на адресу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області Акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період з 01.04.2013 по 31.07.2013.

Відповідач відмовився прийняти до відшкодування та підписати акти щомісячної звірки витрат на загальну суму 578 грн. 64 коп., яка складається з основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання - 278 грн. 28 коп., адресної допомоги - 300 грн. 36 коп. по пенсіонерам, які перебувають на обліку у позивача, а саме:

- ОСОБА_1: 211 грн. 44 коп., з них основний розмір пенсії - 44 грн. 24 коп., адресна допомога - 167 грн. 20 коп.

- ОСОБА_3: 367 грн. 20 коп., з них основний розмір вказаної пенсії - 234 грн. 04 коп., адресна допомога - 133 грн. 16 коп.

Розмір сплачених сум та понесених територіальним органом Пенсійного фонду України витрат сторонами не оспорюється.

Пенсія по інвалідності ОСОБА_3 призначена на підставі Акту №1 про нещасний випадок, не пов'язаний з виробництвом, відповідно до якого ОСОБА_2 12.02.1981 отримав трудове каліцтво внаслідок нещасного випадку, не пов'язаного з виробництвом, під час його навчання у ПТУ №13 м. Жданова у віці 17,5 років, про що зазначено в акті про нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом (а.с.21-22).

Пенсія по інвалідності ОСОБА_1 призначена на підставі Акту про нещасний випадок на виробництві, відповідно до якого у віці 16 років працював учнем столяра стройцеху колгоспу «Родина» с Новотроїцьке Волноваського району Донецької області та 01.04.1988 отримав трудове каліцтво внаслідок нещасного випадку на виробництві. З огляду на обставини нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1, вбачається, що 01.04.1988 постраждалий закінчив роботу о 16-00 годин, вийшов із стройцеха та пішов додому. Біля стройцеху зустрів молодшого брата та повернувся з останнім до стройцеху. У відсутності інших працівників стройцеху ОСОБА_1 для власних потреб взяв дошку та почав її обробляти на деревооброблювальному станку при цьому ліва рука постраждалого потрапила в ножі валу станка, що спричинило травмування лівої руки останнього (а.с.17-18).

Відповідно до «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 20.05.1966 та вимогами «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 13.08.1982, в редакції, що діяла на час нещасних випадків (ОСОБА_2 - 1981p., ОСОБА_1 - 1988 p.), вбачається, що нещасний випадок може бути визнаний не пов'язаним з виробництвом, якщо за результатами розслідування встановлено, що він стався при виготовлені постраждалим в особистих інтересах без дозволу адміністрації будь-яких предметів або самовільному використанні в особистих інтересах транспортних засобів, механізмів, обладнання, інструменту, що належать підприємству. Якщо адміністрація підприємства прийде до висновку про відсутність зв'язку нещасного висновку з виробництвом, вона зобов'язана винести це питання на розгляд профспілкового комітету. В разі згоди профспілкового комітету з висновками адміністрації в акті форми Н-1 (в правому верхньому куті) робиться запис: «Нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом. Постанова профспілкового комітету від __, протокол __ ». Цей запис посвідчується печаткою. В разі незгоди профспілкового комітету з висновком адміністрації підприємства зазначений запис не робиться, нещасний випадок вважається пов'язаним з виробництвом.

Відповідач наполягає на застосуванні до спірних правовідносин приписів ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» згідно якої обов'язковому страхуванню від нещасного випадку підлягають: 1) особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) або на інших підставах, передбачених законодавством про працю; 2) учні та студенти навчальних закладів, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти, залучені до будь-яких робіт під час, перед або після занять; під час занять, коли вони набувають професійних навичок; у період проходження виробничої практики (стажування), виконання робіт на підприємствах; 3) особи, які утримуються у виправних, лікувально-трудових, виховно-трудових закладах та залучаються до трудової діяльності на виробництві цих установ або на інших підприємствах за спеціальними договорами.

Крім того, правова позиція відповідача обґрунтовується лише приписами ч.1 ст.14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» де, зокрема, зазначено, що нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Разом з цим, ч.3 ст.14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що в окремих випадках, за наявності підстав, Фонд соціального страхування від нещасних випадків може визнати страховим нещасний випадок, що стався за обставин, не визначених передбаченим частиною другою цієї статті переліком.

Звідси, ст.14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», передбачає виключення з правила, що нещасний випадок повинен статися виключно у процесі виконання ним трудових обов'язків і не звужує коло осіб, на які поширюється норма цього Закону. На це вказує і диспозиція п.2 ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яка поширює дію на учнів та студентів навчальних закладів, залучених до будь-яких робіт під час, перед або після занять; під час занять, коли вони набувають професійних навичок.

Судом досліджені Виписка з Акту освідчення у ЛТЕК у м.Жданові ОСОБА_1, в якому чітко визначено про отримання саме виробничої травми. До такого ж висновку дійшла і Бердянська ЛТЕК у Виписці з Акту освідування (а.с.19). Відповідачем не надано жодного доказу у спростування відомостей, зазначених у цьому документі. Як зазначено у Розпорядженні №498 від 13.05.2009 про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, вона встановлена з 12.09.1989 довічно. Доказів скасування цього розпорядження відповідач також не надав.

Дослідженням Довідки серії Д-70 №066630 (виписки з Акту освідування №2440) виданої ЛТЕК у м.Донецьку ОСОБА_2, встановлено ІІІ групу інвалідності з причин трудового каліцтва (а.с.23). Відповідачем не надано жодного доказу у спростування відомостей, зазначених у цьому документі. Як зазначено у Розпорядженні №119507 від 31.03.2009 про призначення ОСОБА_2 пенсії по інвалідності, вона встановлена з 16.11.1982 довічно. Доказів скасування цього розпорядження відповідач також не надав.

За приписами п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: 1) своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: а) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; в) щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; г) пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; д) пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; є) допомогу дитині відповідно до статті 9 цього Закону;

Як зазначено у ч.16 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» виплата пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання провадиться потерпілому відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення, крім випадків, передбачених пунктом 2 статті 8 та статтею 9 цього Закону.

Згідно вимог п.«а» ст.28 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вихованцям, учням, студентам, курсантам, слухачам, стажистам, клінічним ординаторам, аспірантам, докторантам, які не працювали до вступу в навчальний заклад, на курси, в аспірантуру чи клінічну ординатуру, пенсії призначаються: а) при інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, пов'язаних з проходженням виробничого навчання, практики чи практичними заняттями, - незалежно від тривалості перебування в навчальному закладі, на курсах, в аспірантурі чи клінічній ординатурі. При цьому до інвалідності внаслідок трудового каліцтва, пов'язаного з проходженням виробничого навчання, практики або практичними заняттями, прирівнюється інвалідність, що настала у зв'язку з виконанням державних, громадських обов'язків або завдань адміністрації, або у зв'язку з виконанням дій по рятуванню людського життя, по охороні державної, колективної та індивідуальної власності, а також по охороні правопорядку.

Відповідно до вимог п.5 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний: співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів. Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

З урахуванням вказаних норм, обставин справи суд приходить до висновку, що відповідач, як виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків, зобов'язаний у встановленому законодавством порядку відшкодовувати позивачу пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві призначені ОСОБА_1, ОСОБА_2

З огляду на викладене, вимоги управління ПФУ про відшкодування відділенням Фонду витрат, пов'язаних із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, відповідають змісту його прав як робочого органу ПФУ щодо відшкодування понесених ним витрат та узгоджуються із компетенцією та основними завданнями виконавчої дирекції Фонду, визначеними розділами 2, 3 «Положення про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України», затвердженого постановою правління Фонду від 20.04.2001 №15.

Верховний Суд України вже висловив свою правову позицію з цієї категорії справ. Так, у справах №21-129а13 (постанова від 21 травня 2013 року), №21-150а13 (постанова від 4 червня 2013 року) він дійшов висновку, що вимоги управління ПФУ про відшкодування відділенням Фонду витрат, пов'язаних із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, відповідають змісту його прав як робочого органу ПФУ щодо відшкодування понесених ним витрат та узгоджуються із компетенцією та основними завданнями виконавчої дирекції Фонду.

Згідно з п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Вирішуючи питання про те, чи здійснюються ці виплати за рахунок коштів Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України суд враховує, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Згідно з ч.4 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються виключно за їх прямим призначенням. До коштів на здійснення страхування від нещасного випадку застосовується казначейська форма обслуговування в порядку, передбаченому для обслуговування Державного бюджету України.

Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги та її доставку.

Також, вказані правові норми приводять суд до висновку, що перелік сум, встановлений п.4 «Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», затвердженого 04.03.2003 постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №5-4/4, зареєстрованого 16.05.2003 в Міністерстві юстиції України за №376/7697, які виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів і підлягають відшкодуванню відповідно до цього Порядку - є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги.

Верховний Суд України вже висловлював свою правову позицію при розгляді справ цієї категорії та зазначав, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги (постанови від 6, 20 червня 2011 року справи №21-57а11, 21-118а11, відповідно).

Подібна правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду України від 10.06.2014 у справі №21-168а14.

З урахуванням викладеного, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача: по інваліду ОСОБА_1: основний розмір пенсії - 44 грн. 24 коп. (як різниця між 211 грн. 44 коп. та сумою адресної допомоги - 167 грн. 20 коп.); по інваліду ОСОБА_2 основний розмір пенсії - 234 грн. 04 коп., (як різниця між 367 грн. 20 коп. та адресною допомогою - 133 грн. 16 коп.), а всього 278 грн. 28 коп. Адресна допомога стягненню не підлягає.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню.

З підстав викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області (87529, Донецька область, м.Маріуполь, бульвар Комсомольський, буд.74) на користь Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області (87500, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Перемоги, буд.16) 278 грн. 28 коп. пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, призначених ОСОБА_1, ОСОБА_2

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Суддя Л.О. Нестеренко