Справа № 449/1041/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року К/800/45985/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області на постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 19 листопада 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2014 року по справі № 449/1041/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області (далі - Управління)

про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії Управління щодо відмови у призначенні їй пенсії за вислугу років та зобов'язати відповідача включити до стажу період роботи з 11 квітня 1996 року по 23 серпня 2013 року в Перемишлянській музичній школі на посаді викладача та призначити позивачу пенсію за вислугу років з 27 серпня 2013 року.

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 19 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2014 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано Управління призначити ОСОБА_4 пенсію за вислугу років з 27 серпня 2013 року відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що з 11 квітня 1996 року по 23 серпня 2013 року ОСОБА_4 працювала на посаді викладача по класу фортепіано у Перемишлянській музичній школі.

Наказом від 21 серпня 2013 року № 117 позивача звільнено із займаної посади.

27 серпня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до Управління із заявою про призначення пенсії за вислугу років, оскільки має понад 25 років викладацького стажу.

Відповідач рішенням від 23 вересня 2013 року відмовив позивачу у призначенні пенсії, мотивуючи тим, що посада викладача музичної школи не передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 4 листопада 1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік). Крім того, відповідачем зазначено, що Перемишлянська музична школа відноситься до позашкільного закладу освіти, яка Переліком не передбачена.

Частково задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що Перемишлянська музична школа є позашкільним закладом освіти, а тому стаж роботи позивача з 11 квітня 1996 року по 23 серпня 2013 року є таким, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4 з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно із статтею 29 Закону України від 23 травня 1991 року № 1060-ХІІ позашкільна освіта разом із загальною середньою, професійно-технічною, вищою та іншими освітами становить структуру (систему) освіти в Україні.

Статтею 21 Закону України від 22 червня 2000 року №1841-ІІІ «Про позашкільну освіту» передбачено, що права, обов'язки та соціальні гарантії для педагогічних працівників позашкільного навчального закладу визначаються Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14 червня 2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада викладача музичної школи включена до переліку посад педагогічних працівників.

Крім того, Переліком встановлено, що в музичних і художніх школах право на пенсію за вислугу років мають особи, які працювали, зокрема, на посаді учителя.

На підставі наведеного, суд касаційної інстанції погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо часткового задоволення позовних вимог, оскільки позивач має право на пенсію за вислугу років.

Суд касаційної інстанції вважає посилання Управляння в скарзі на те, що Перемишлянська музична школа не належить до загальноосвітніх навчальних закладів так як підпорядкована відділу культури і туризму Перемишлянської районної державної адміністрації безпідставними, оскільки форма власності та підпорядкованість позашкільного навчального закладу на його правовий статус не впливає.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 19 листопада 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.