Справа № 810/5893/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м.Київ 810/5893/14

15:53

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача - Пшенична В.В.,

від відповідача - Ступак Р.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОГРЕЙН"

до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції

Головного управління Міндоходів у Київській області

про скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОГРЕЙН" з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 25.04.2014 № .

Спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі Акта перевірки під час якої встановлено неправомірне формування позивачем від'ємного значення з податку на додану вартість за липень 2013 року по результатам господарських операцій з ПП "Прилад" щодо поставки товару, оскільки, на думку посадових осіб податкового органу, податкові накладні, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, оформлені з порушенням вимог законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки Акта перевірки є безпідставними і необґрунтованими, оскільки господарські операції з ПП "Прилад" мали реальний характер - товар поставлений у повному обсязі і оплачений позивачем. Як стверджує позивач, реальність господарських операцій з ПП "Прилад" підтверджується первинними бухгалтерськими та іншими документами, що відповідають нормам чинного законодавства України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, стверджував, що податковим органом було правомірно прийнято 25.04.2014 податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 156006,00 грн. Оскільки, відповідно до Акта перевірки податковим органом встановлено, що первинні бухгалтерські документи, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, а саме податкові та видаткові накладні оформлені з порушенням вимог законодавства, у зв'язку з тим, що підписані неуповноваженою особою контрагента-постачальника.

Крім того, надані позивачем в ході проведення перевірки товарно-транспортні накладні також оформлені з порушенням, без зазначення часу відправки та прибуття, загальної кількості кілометрів проїзду та інше.

Представник відповідача зауважив, що під час проведення перевірки позивачем не було надано документів, що свідчать про наявність земельних ділянок та кількість вирощеної продукції, та документів які б свідчили про використання у своїй господарській діяльності добрива, отриманого від ПП «Прилад» за договором поставки № 2407/1 від 24.07.2013 року.

Таким чином, на думку відповідача, підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «АГРОГРЕЙН» - відсутні.

Заслухавши пояснення представника позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, позивач проводив господарські операції з ПП «Прилад» предметом яких була поставка добрива.

За результатами виконання договору виписано видаткові і податкові накладні.

Суми сплаченого податку на додану вартість у складі ціни придбаного товару включені позивачем до складу податкового кредиту відповідних періодів.

Посадовими особами Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОГРЕЙН" з питань достовірності нарахування залишку від'ємного значення з податку на додану вартість за січень 2014 року, за результатами якої складено складено Акт від 07.04.2014 № 1421/10-07-22-01-12/38268231 (далі - Акт перевірки).

Як вбачається з Акта перевірки, за наслідками її проведення, посадові особи податкового органу дійшли висновку про порушення позивачем п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення з податку на додану вартість за липень 2013 року у сумі 156006,00 грн.

Вказаного висновку податковий орган дійшов у зв'язку з наступним.

В ході проведення перевірки контролюючим органом було встановлено, що від'ємне значення ТОВ «АГРОГРЕЙН» за липень 2013 року сформоване за рахунок господарських операцій з ПП «Прилад».

Так за результатом виконання договору поставки добрива № 2407/1 від 24.07.2013, ПП «Прилад» виписано ТОВ «Агрогрейн» видаткові та податкові накладні. Вказані первинні документи підписані неуповноваженою особою підприємства, а саме головним бухгалтером - Смаглюк І.Я., тобто оформлені з порушенням вимог, визначених законодавством.

Відповідно інформаційних баз Васильківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області в липні 2013 року директором ПП «Прилад» був Лукіша Є.І., а посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом. Також, відповідно до поданого ПП «Прилад» до Васильківської ОДПІ Податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку Форма 1ДФ, вбачається що Смаглюк І.Я. не працювала на даному підприємстві.

Крім того, під час перевірки податковим органом встановлено порушення в оформлені товаро-транспортних накладних, оскільки останні не містять даних відносно часу відправки та прибуття товару, а також загальної кількості кілометрів.

Також, в Акті перевірки зазначено, що документів на підтвердження використання добрив, отриманих від ПП «Прилад» у своїй господарській діяльності, а також документів щодо наявності земельних ділянок та кількості вирощеної продукції.

На підставі Акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.04.2014 № , згідно з яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 156006,00 грн.

Вважаючи спірне податкове повідомлення-рішення неправомірним, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтями 11 і 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 для з'ясування обставин здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість, судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Особливу увагу слід також звертати на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З огляду на те, що відповідач зменшив розмір від'ємного значення з податку на додану вартість виходячи з висновку про те, що ТОВ «АГРОГРЕЙН» безпідставно включило до податкового кредиту податок на додану вартість за липень у сумі 156006,00 грн., судом досліджено дане питання і встановлено наступне.

Між ТОВ «Агрогрейн» та ПП «Прилад» укладено договір поставки від 24.07.2013 № 2407/1 (а.с. 33-35) предметом якого була поставка товару кількість та асортимент якого визначається згідно рахунків та видаткових накладних.

За результатами виконання договору ПП "Прилад" виписано видаткову накладну (а.с.36) та податкову накладну (а.с.37). Відвовідно до видаткої накладної предметом поставки були добрива.

Придбаний товар перевозився автомобільним транспортом на замовлення ТОВ "АГРОГРЕЙН", про що свідчать дані наявних в матеріалах справи копій товарно-транспортних накладних (а.с. 129-138).

Згідно з умовами договору оплата за придбаний товар прозводилась у безготівковій формі.

Судом встановлено, що всі наведені документи мають обов'язкові реквізити, підписані сторонами і скріплені печатками підприємств.

При цьому, дійсно, як визначено податковим органом в Акті перевірки, податкові та видаткові накладні від імені ПП «Прилад» підписані головним бухгалтером Смаглюк Т.Я. Водночас, твердження контролюючого органу про те, що посада головного бухгалтера на ПП «Прилад» не передбачена штатним розписом, а Смаглюк Т.Я. не працювала на даному підприємстві та не мала права підпису на податкових та видаткових накладних від імені ПП «Прилад» спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

наказом № 2 від 01.02.2013 року відповідно до якого Смаглюк Т.Я. прийнято на посаду головного бухгалтера ПП «Прилад» (а.с.38);

наказом № 2/1 від 01.02.2013 року відповідно до якого право підпису на податкових та видаткових накладних від імені ПП «Прилад» надано директором підприємства бухгалтеру Смаглюк Т.Я. (а.с.39);

податковими розрахунками сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 2013 рік (Форма 1ДФ), що подавався ПП «Прилад» до Васильківської ОДПІ Київської області (а.с. 40-47), а довідкою з відомостями про фізичну особу Смаглюк Т.Я. (а.с.139).

З наведених документів вбачається, що Смаглюк Т.Я. має ідентифікаційний номер платника податків (код ДРФО) . Зазначений податковий номер вказаний ПП «Прилад» у податкових розрахунках за 2013 рік. Наведені обставини дають підстави для висновку, що Смаглюк Т.Я. дійсно працювала на ПП «Прилад» у 2013 році.

Таким чином, висновок податкового органу, що податкові та видаткові накладні оформлені з порушенням норм чинного законодавства, не відповідають дійсності та не мають жодного документального підтвердження.

Безпідставним є і твердження відповідача про наявність порушень у оформленні товарно-транспортних накладних, а саме відсутність інформації про час відправки та прибуття товару, а також загальної кількості кілометрів проїзду.

Судом досліджено товарно-транспортні накладні, які було виписано ТОВ «АГРОГРЕЙН» (а.с.129-138) та встановлено, що вони оформлені відповідно до вимог визначеними Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року N 363, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 р. за N 128/2568) та містять всі необхідні відомості в тому числі й час прибуття, вибуття та простою.

Суд також зауважує, що відповідно зазначених Правил перевезень в тому числі додатку 7 до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (Форма № 1-ТН) (чинного на час господарських правовідносин), яким визначено типову форму товарно-транспортної накладної, кількість кілометрів проїзду даною формою не передбачена.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів і України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, відповідно до якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи: розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

В свою чергу, товарно-транспортна накладна не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання товару (послуги).

Аналогічна правова позиція викладена й в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.06.2012 року у справі № К-27230/10.

Відповідно до статті 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, і одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що первинні бухгалтерські документи складенi за результатами проведених операцiй між ТОВ «Агрогрейн» та ПП «Прилад» з дотриманням вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облiк та фiнансову звiтнiсть в Українi", статті 44, статті 201 Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записiв у бухгалтерському облiку (затверджено Наказом Мiнiстерства фiнансiв України вiд 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Мiнiстерствi юстицiї України 05.06.1995 р. за № 168/704) i мiстять вiдомостi щодо змiсту та обсягу проведених операцiй, якi узгоджуються мiж собою.

Таким чином, фактичнi обставини об'єктивно засвiдчують правомiрнiсть включення позивачем до податкового кредиту податку на додану вартість, вiдповiдно до первинних бухгалтерських документiв та по податковим накладним, якi виписанi на виконання умов викладених договiрних вiдносин.

Судом також було досліджено економічний зміст операції проведеної між позивачем і його контрагентом та подальший рух виробленого позивачем товару.

Так, відповідно до наявних у матеріалах справи копії довідки з ЄДРПОУ № 661119 та витягу з ЄДР із детальною інформацією про юридичну особу (а.с.75-79) основним видом діяльності ТОВ "АГРОГРЕЙН" є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, оброблення насіння та відтворення, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням та кормами для тварин, допоміжна діяльність у рослинництві, вирощування інших однорічних і дворічних культур, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів.

У свою чергу, згідно з детальною інформацією про юридичну особу, що міститься в витягу з ЄДР основним видом діяльності ПП «Прилад» є зокрема виробництво добрив і азотних сполук, оптова торгівля хімічними продуктами.

Отже, проведена господарська операція між сторонами відповідає видам господарської діяльності як позивача так і його контрагента та свідчить про наявність господарської мети.

На підтвердження наявності земельних ділянок представником позивача надано суду договір оренди земельної ділянки (паю) укладеного між ТОВ «АГРОГРЕЙН» та ОСОБА_6 21.07.2013. Предметом даного договору є надання та отримання в строкове платне користування земельної ділянки загальною площею 2,412 га для ведення сільськогосподарського виробництва.

Щодо реальності використання у своїй господарській діяльності добрив отриманих від ПП «Прилад» представник позивача пояснив суду, що зазначені добрива необхідні були для отримання кращого врожаю, оскільки в кінці літа здійснюється поверхневе та підкореневе підживлення зернових, бобових та олійних культур, оскільки восени здійснюється вдобрення та оранка землі, підготовлення землі для посіву озимих зернових та олійних культур та посіву зернових, олійних культур наступного року. Без замовлення відповідних добрив ТОВ «АГРОГРЕЙН» не може здійснювати свою діяльність.

Крім того, представником позивача надано суду акт інвентаризації станом на 31.12.2013 (а.с.123) з якого вбачається кількість наявних на підприємстві добрив та рослинних культур; накладні-вимоги про відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, а саме добрив (а.с.124-128) та підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду станом на 01.12.2013 (а.с.48-59).

Також представником позивача надано суду договір позички тимчасової споруди площею 280 кв.м. від 01.04.2013 разом з актом прийому передачі споруди, а також договори купівлі-продажу транспортного-засобу (тракторів) від 24.04.2013 № 1803-3, № 1803-2, №1803-4, №1803-1 разом з видатковими накладним та актами приймання-передачі транспортного засобу.

Таким чином, в ході судового розгляду справи представником позивача доведено наявність зв'язку між фактом придбання товару та господарською діяльністю платника податку, господарської та ділової мети у правовідносинах ТОВ «АГРОГРЕЙН» та ПП «Прилад», фізичних, технічних та технологічних можливостей підприємства до вчинення дій, що становлять зміст перевіряємої господарської операції, а також використання отриманого товару у своїй господарській діяльності.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Кодексу, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1 пункту 180.1 статті 180 розділу V Податкового кодексу України, для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При цьому, згідно з приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Згідно з приписами пунктів 201.4, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Абзацом 2 пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 198.6 статті 198 цього Кодексу встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Крім того, абзацом 9 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу передбачено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Таким чином, якщо платник податку на додану вартість придбав товар для їх подальшого використання у власній господарській діяльності, при цьому сплатив у складі вартості цих товарів (робіт, послуг) податок на додану вартість і це підтверджується належним чином оформленою та у випадках, визначених законом, належним чином зареєстрованою податковою накладною, він має право віднести сплачені ним суми податку до складу податкового кредиту.

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, факт поставки ПП "Прилад" на користь позивача добрив підтверджується первинними документами, господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача і його податковій звітності.

Наданими суду первинними документами позивача та його контрагента підтверджується, що господарські операції, спрямовані на виконання договору поставки дійсно відбулися, спричинили реальні зміни у майновому стані сторін, є економічно виправданими та відповідають основним видам їх господарської діяльності. Первинні документи бухгалтерського обліку та податкової звітності, якими сторони супроводжували господарські операції не суперечать вимогам чинного законодавства, містять вичерпні дані щодо переліку придбаного і поставленого товару, у повній мірі розкривають зміст та обсяг господарських операцій, рух товару від контрагента до позивача і безпосередньо у виробництво.

Крім того, суд виходить із презумпції сумлінності платників податків та інших учасників правовідносин в економічній сфері, відповідно до змісту якої презумується, що дії платника податків, які мають своїм результатом одержання певної податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться в його первинних бухгалтерських документах та податковій звітності є достовірними, якщо інше не доказано у встановленому законодавством порядку належними та допустимими доказами.

Натомість, відповідач, який стверджує про наявність порушень при оформленні первинно бухгалтерської документації за наслідком вчинення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, а також про відсутність доказів використання отриманого позивачем товару у своїй господарській діяльності, належних і допустимих доказів, які б об'єктивно ставили під сумнів фактичне здійснення цих операцій не надав. Також, відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про їх фіктивність чи про те, що дії позивача і його контрагента були спрямовані на отримання незаконної податкової вигоди. Крім того, а ні під час проведення перевірки, ні в ході судового розгляду справи відповідач не ставив під сумнів правильність визначення позивачем розміру податкових зобовязань і подакового кредиту.

В противагу твердженням відповідача суд також зазначає, що позивачем надано вичерпні докази на підтвердження фактичної поставки товару від ПП "Прилад" та подальшого руху товарно-матеріальних цінностей у ході господарської діяльності.

При цьому, відповідач безпідставно дійшов висновку, що первинні документи ТОВ "АГРОГРЕЙН" складені з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Тому, податкове повідомлення-рішення від 25 квітня 2014року № є протиправним і підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 25.04.2014 року № .

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОГРЕЙН" судовий збір у розмірі 312 (триста дванадцять) грн. 01 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 26 січня 2015 р.