Справа № 521/4082/13-а
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Київ К/800/44520/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 5 червня 2013 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання юридичного факту,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Просив визнати його членом льотного екіпажу цивільної авіації України, призначити та здійснити перерахунок пенсії за вислугу років як льотчику-випробувачу відповідно до ч. 3 ст. 53, ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Посилався на те, що відповідач протиправно відмовив йому у вказаному перерахунку.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 5 червня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси щодо відмови у призначенні пенсії позивачу як члену льотного екіпажу повітряних суден цивільної авіації України. Визнано ОСОБА_4 членом льотного екіпажу повітряних суден цивільної авіації України, відповідно ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_4 Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси провести перерахунок та виплатити ОСОБА_4 пенсію як льотчику-випробувачу з 19 вересня 2012 року відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням вже виплачених сум. Провадження в частині визнання ОСОБА_4 членом льотного екіпажу цивільної авіації України закрито. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з квітня 1982 року по 2003 рік ОСОБА_4 працював в Одеському обласному авіаційно-спортивному клубі Добровільного товариства сприяння армії, авіації та флоту СРСР на льотних посадах льотно-інструкторського та льотно-командного складу, був командиром ланки, начальником льотної підготовки, начальником клубу. Протягом вказаного періоду був командиром повітряного судна цивільної авіації, має пілотське свідоцтво командира повітряного судна, льотну книжку та посвідчення «Майстра спорту СРСР» по вищому пілотажу.

З 2003 року по грудень 2008 року працював на посаді льотчика-випробувача на Одеському авіаційно-ремонтному підприємстві «Одесавіаремсервіс». Льотний стаж в якості командира повітряного судна у пільговому перерахунку складає 53,5 року. З 1995 року знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, пенсію призначено як працівнику льотного складу за вислугою років відповідно до ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У 2009 році та 2012 році позивач звертався до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси із заявою про перерахунок пенсії на підставі ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але у вказаному перерахунку йому було відмовлено.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач відноситься до категорії осіб льотного та льотно-випробного складу повітряних суден цивільної авіації і тому має право на перерахунок пенсії згідно ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов в частині визнання неправомірними дій та зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд апеляційної інстанції, виходив з того, позивач як особа льотного складу повітряних суден, що належали до ДТСААФ, відноситься до категорії осіб льотного складу повітряних суден цивільної авіації і тому має право на перерахунок пенсії згідно ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції Закону № 1222-ХІV) працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (ч. 1 ст. 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами 1 - 3, 6 ст. 19 та ст. 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.

Дія ст. 53 зазначеного закону поширюється на працівників із числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконували спеціальні роботи в польотах, котрі вийшли на пенсію до набрання чинності цим законом згідно з п. 2 розд. ІІ "Прикінцеві положення" Закону № 1222-ХVІ. Предметом регулювання зазначеної статті є розміри пенсій за вислугу років.

На виконання положень ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 липня 1992 року № 418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробувального складу".

Згідно підп. «г» п. 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418, один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ рахується за півтора роки вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні елементів складного або вищого пілотажу - за два роки вислуги.

Відповідно до п.п. 1, 2 Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418, до вказаних посад відносяться члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів , а також льотно-інструкторський склад.

Отже, враховуючи посади, які обіймав позивач до виходу на пенсію за вислугу років, він має права на перерахунок пенсії в розмірі, встановленому ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції Закону № 1222-ХІV).

Крім того, закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог про визнання позивача членом льотного екіпажу цивільної авіації України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того вказана частина позовних вимог стосується встановлення юридичного факту, у зв'язку з чим підлягає розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України в порядку окремого провадження.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Вимоги про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, оскільки вона скасована судом апеляційної інстанції.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк