Справа № 804/15214/14
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріНовченко Є.Ю.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Білобабки М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_5 до Головного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання дій незаконними, -
Арбітражний керуючий ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у Кіровоградській області, в якому просить:
- визнати дії відповідача з приводу проведення перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_5 у період з 26.08.2014 року по 28.08.2014 року - незаконними;
- визнати результати перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_5, проведеної відповідачем у період з 26.08.2014 року по 28.08.2014 року - недійсними.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем не дотримано процедури проведення перевірки арбітражного керуючого та складення акту за її результатами, у зв'язку з чим відповідач зробив протиправні висновки про допущення позивачем порушень чинного законодавства.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду заперечення, зазначивши, що Головне управління юстиції у Кіровоградській області при проведенні перевірки діяла правомірно в межах повноважень згідно вимог чинного законодавства, а висновки, викладені в акті перевірки, відповідають фактичним обставинам. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З 26 серпня 2014 року по 28 серпня 2014 року посадовими особами Головного управління юстиції у Кіровоградській області було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_5, за результатами якої складено акт №31 від 01.08.2014 року.
Під час перевірки встановлено, що арбітражним керуючим ОСОБА_5 допущено порушення: ч.7, 8 ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме: не надано доказів зарахування на основний рахунок боржника коштів; ч.6 ст.49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме: не надано доказів визначення організатора аукціону за конкурсом; ч.4 ст.50 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме: договір купівлі продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) №26-Лот 1 від 17.03.2014 року не засвідчений нотаріально.
Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на обов'язковість проведення перевірки Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області з підстав того, що арбітражний керуючий ОСОБА_5 зареєстрований у м.Дніпропетровську, місцезнаходження приватного підприємства «ТЕРЕК ПЛЮС» - м.Дніпропетровськ, місцезнаходження цілісного майнового комплексу, що складається з об'єкта незавершеного будівництва за проектом громадський будинок - м.Дніпропетровськ, з огляду на наступне.
Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Згідно частини 2 статті 106 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» позапланові виїзні та невиїзні перевірки здійснюються за зверненнями громадян чи юридичних осіб, якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства. Для проведення невиїзної перевірки державний орган з питань банкрутства надсилає арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений в запиті строк арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) надсилає державному органу з питань банкрутства вмотивовану відповідь та копії відповідних документів.
Пунктом 1.3 Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 визначено, що контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - арбітражний керуючий) здійснюють Міністерство юстиції України (далі - Мін'юст) як державний орган з питань банкрутства та за дорученням Мін'юсту України головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства (далі - орган контролю).
В силу пункту 2.1 вказаного Порядку контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.
Абзацом З пункту 2.6 Розділу II Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 передбачено, що підставою для проведення позапланової перевірки є звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення додаткового контролю.
Для проведення перевірки орган контролю видає наказ про проведення перевірки (пункт 2.8 Розділу II Порядку від 27.06.2013 року №1284/5).
З викладеного слідує, що проведення саме Головним управлінням юстиції у Кіровоградській області позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого не суперечить наведеним вище нормам.
Суд також не приймає до уваги посилання позивача на не повідомлення арбітражного керуючого ОСОБА_5 та не зазначення у довідці доказів надсилання повідомлення з огляду на те, що відповідно до пункту 4.2. розділу IV Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 перед початком перевірки голова комісії повинен пред'явити арбітражному керуючому посвідчення на проведення перевірки.
Доказом отримання посвідчення на проведення перевірки є посвідчення на проведення позапланової невиїзної перевірки від 01.08.2014 року №31, яке отримано арбітражним керуючим ОСОБА_5 особисто, що підтверджується його підписом та печаткою арбітражного керуючого.
Крім того, документи на проведення перевірки були подані позивачем до Головного управління юстиції у Кіровоградській області 22.08.2014 року, як було зобов'язано у запиті Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 01.08.2014 року №07-19/01.1-22/1522.
У відповідності до пункту 2.3 розділу IV Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів: проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого (далі - Довідка); надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень; складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.
Таким чином, дії відповідача щодо проведення перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_5 є правомірними, оскільки таке право йому надано законодавством.
При цьому судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідачем дотримано процедуру проведення перевірки Арбітражного керуючого ОСОБА_5.
Згідно пункту 6.4 розділу VІ Порядку від 27.06.2013 року №1284/5 акт перевірки складається з вступної, описової та резолютивної частин. У вступній частині міститься інформація про вид перевірки, підставу для її проведення, предмет перевірки, склад комісії, місце проведення перевірки, арбітражного керуючого, щодо якого здійснюється перевірка, та реквізити Довідки. В описовій частині акта перевірки містяться інформація про виявлені під час перевірки порушення, які наводяться відповідно до резолютивної частини Довідки, оцінка пояснень, зауважень, заперечень і документів, наданих арбітражним керуючим, та усунення арбітражним керуючим зазначених у Довідці порушень. У резолютивній частині акта перевірки комісією з урахуванням Довідки та пояснень, зауважень, заперечень і документів, наданих арбітражним керуючим, або усунених порушень робиться висновок щодо наявності (відсутності) порушень законодавства з питань банкрутства в діяльності арбітражного керуючого.
З аналізу наведених норм вбачається, що акт, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.
Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені в акті перевірки№31 від 01.08.2014 року як результату перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_5, проведеної відповідачем у період з 26.08.2014 року по 28.08.2014 року, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу про допущення позивачем порушень законодавства є лише його висновками, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству.
При цьому суд звертає увагу, що включення відповідачем до акту перевірки певних висновків не може вважатися порушенням прав позивача, оскільки акт відображає певні факти, а не встановлює відповідальність позивача, не змінює та не припиняє його прав та обов'язків. Отже, права позивача діями Головного управління юстиції у Кіровоградській області не порушені.
Щодо обґрунтування позивача про порушення його прав тим, що за результатами проведеної перевірки виявлено порушення, які є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, суд зазначає, що викладені судження є такими, що спрямовані на майбутнє, тобто, на думку позивача, відповідачем можуть бути вчинені певні дії, внаслідок яких можуть порушуватись його права.
В той же час завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути тільки порушено у майбутньому і щодо якого невідомо буде воно порушено чи ні.
Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки оскаржувані дії відповідача не тягнуть правових наслідків для позивача.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Арбітражного керуючого ОСОБА_5 до Головного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання дій незаконними - відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 19 січня 2015 року.

Суддя В.В. Степаненко