Справа № 807/2809/14
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 рокум. Ужгород№ 807/2809/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті C. І.

при секретарі судового засідання - Шмідзен І.Ю.

за участю представників

позивач: ОСОБА_1

відповідача 1: Чубелка О.Ю. (довіреність від 18.08.2014 року № 20/185)

відповідача 2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на займаній на час звільнення посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 27 січня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 31 січня 2015 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою (а.с.2-6) до управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі - відповідач 1, УМВС України в Закарпатській області), якою просить: визнати незаконним звільнення з органів внутрішніх справ, визнати протиправним та скасувати наказ від 18.08.2014 року № 1081, поновити на роботі в органах внутрішніх справ УМВС України в Закарпатській області.

В подальшому, позивачем змінено позовні вимоги (заява ОСОБА_1 від 15.10.2014 року, а.с.54), та просить: визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Закарпатській області від 19.08.2014 року № 166 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби у внутрішніх справ, поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області з 22 серпня 2014 року та стягнути з УМВС України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 21.01.2015 року, враховуючи заявлену позивачем вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якості відповідача (співвідповідача) залучено Ужгородський міський відділ УМВС України в Закарпатській області (далі - відповідач 2, Ужгородський МВ УМВС).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ є безпідставним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, адже, висновки відповідача щодо дискредитації позивачем звання працівника міліції, які були основною підставою для звільнення, ґрунтуються на припущеннях та нічим не підтверджені, оскільки вина у вчиненні інкримінованого йому злочині не доведена.

В судовому засіданні позивач уточнені (збільшені) позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач 1, в особі представника (діє на підставі довіреності УМВС України в Закарпатській області, наявній в матеріалах справи, а.с.30), надано суду заперечення на позов (а.с.16-21), згідно якого проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на наступне: за результатами службового розслідування встановлено грубе порушення позивачем ПДР, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, нормативних документів МВС України та УМВС України в Закарпатській області з питань неухильного дотримання транспортної дисципліни, наслідком чого стало притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, та в подальшому - звільнення із органів внутрішніх справ.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, викладених у запереченні на позов, просить суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі, вказуючи на правомірність наказу про звільнення позивача з займаної посади.

Відповідачем 2, в особі представника (діє на підставі довіреності Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області, копія якої наявна в матеріалах справи, а.с.123-124), надано суду заперечення на позов (а.с.122), зазначає, що звільнення позивача з ОВС здійснено з дотриманням всіх норм чинного законодавства, що регулюють порядок проходження служби в ОВС, тому, вимоги позивача про поновлення його на посаді є безпідставними та не обґрунтованими.

В удове засідання представник відповідача 2 не з'явився, поданим запереченням проти позову просить суд розглянути справу за відсутності представника Ужгородського МВ УМВС та згідно ч. 4 ст. 128 КАС України розгляд справи проведено за відсутності представника відповідача 2, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача1, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, позивач, ОСОБА_1, станом на час виникнення спірних правовідносин проходив службу органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області.

Наказом начальника УМВС України в Закарпатській області від 19.08.2014 року № 166 о/с (а.с.29), відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено зі служби в органах внутрішніх справ лейтенанта міліції ОСОБА_1 дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області з 22 серпня 2014 року, за порушення дисципліни.

Вказаний наказ прийнято за результатами проведеного службового розслідування за заявою, що поступила до чергової частини Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області 10.08.2014 року. Так, матеріалами розслідування встановлено, що 10.08.2014 року дільничний інспектор міліції ВДІМ Ужгородського МВ УМВС лейтенант міліції ОСОБА_1, керуючи у м. Ужгороді по вул. Корзо у пішохідній зоні мотоциклом-А марки "CAN-AM SPYDER", д.н.з. НОМЕР_1, скоїв наїзд на громадянку ОСОБА_3 та втік з місця пригоди. Причиною зазначеної події стало порушення п.8.4 "в" ПДР України, ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, нормативних документів МВС України та УМВС області з питань неухильного дотримання транспортної дисципліни.

За наслідками службового розслідування було оголошено наказ УМВС України в Закарпатській області від 18.08.2014 року № 1082 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області, в т.ч., ОСОБА_1, на виконання якого проголошено наказ УМВС України в Закарпатській області від 19.08.2014 року № 166 о/с про звільнення ОСОБА_1 із служби в ОВС.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УМВС України в Закарпатській області (та ухвалою суду від 21.01.2015 року до участі у справі залучено Ужгородський МВ УМВС як співвідповідача) про визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Закарпатській області від 19.08.2014 року № 166 о/с про звільнення ОСОБА_1 із служби в ОВС, поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст.3 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень(крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження) та згідно п.2 ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, в тому числі, на спори з приводу проходження публічної служби.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правову основу проходження служби громадянами в органах внутрішніх справ України визначено Конституцією України, Законом України "Про міліцію", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Законом України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.06.2006 року № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст.2 Дисциплінарного статуту).

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно ст.16 Дисциплінарного статуту - дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Також відповідно до п.1.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 230 від 12.03.2013р., у разі якщо під час службового розслідування буде встановлено, що вчинений особою РНС дисциплінарний проступок містить ознаки кримінального правопорушення, виконавець вносить начальнику, яким призначено службове розслідування, пропозицію щодо вжиття заходів у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

У разі якщо під час службового розслідування буде встановлено, що вчинений особою РНС дисциплінарний проступок містить ознаки адміністративного правопорушення, виконавець вносить начальнику, яким призначено службове розслідування, пропозицію щодо вжиття заходів у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами адміністративної справи, що 10.08.2014 року в ЄО Ужгородського МВ УМВС України зареєстроване повідомлення від невідомої особи про те, що у м. Ужгороді на вул. Корзо водій мотоцикла, рухаючись по пішохідній зоні скоїв наїзд на пішохода та на місце події направлено СОГ міськвідділу та працівників відділення ДАІ з обслуговування м. Ужгорода УМВС.

На місці події працівниками слідчо-оперативної групи встановлено, що близько 22:30 год. дільничний інспектор міліції ВДІМ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області лейтенант міліції ОСОБА_1, керуючи у пішохідній зоні мотоциклом-А марки "CAN-AM SPYDER", д.н.з. НОМЕР_1, скоїв наїзд на громадянку ОСОБА_3 та втік з місця пригоди. Внаслідок наїзду ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійних зчесаних саден в області правої п'яти та тильної сторони правої стопи, саден правої колінної чашечки та правої гомілки, а також саден внутрішньої поверхні правого передпліччя.

13.08.2014 року дану подію прокуратурою Закарпатської області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00164 та відкрито кримінальне провадження, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України, за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи, на час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення його з органів внутрішніх справ тривало досудове розслідування у кримінальному провадженні (із відстороненням позивача від посади), під час якого досліджувалися всі обставини скоєння ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, при цьому дана обставина підлягала обов'язковій оцінці зі сторони органу досудового розслідування.

Зазначаючи у висновку службового розслідування про вчинення позивачем дорожньо-транспортної пригоди, спричинення тілесних ушкоджень потерпілій особі, відповідач не врахував, що такі обставини вважаються доведеними (а саме чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою), якщо вони встановлені обвинувальним вироком суду в кримінальній справі, постановою про закриття справи з нереабілітуючих підстав або постановою суду в адміністративній справі (за умови набрання ними законної сили). Проте, такі процесуальні документи на момент звільнення позивача були відсутніми.

За наведених обставин перебіг строку для застосування дисциплінарного стягнення до позивача не розпочався, що свідчить про передчасне притягнення його до дисциплінарної відповідальності та необґрунтоване звільнення за п.64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до приписів ст.ст.10 та 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

Також звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ відповідно до ч.15 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни як крайній захід впливу до осіб начальницького складу повинен застосовуватись з урахуванням усіх обставин скоєння порушення, коли інші заходи дисциплінарного впливу виявились безрезультатними або коли працівник міліції скоїв проступок, несумісний з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

З урахуванням наведеного слідує, що розглядуваний висновок службового розслідування, зроблений без врахування обставин, за яких його скоєно, без врахування попередньої поведінки позивача, його ставлення до виконання службових обов'язків.

За правилами, встановленими ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем 1 не доведено правомірності наказу УМВС України в Закарпатській області від 19 серпня 2014 року № 166 о/с про звільнення ОСОБА_1 із органів внутрішніх справ, позовні вимоги щодо визнання наказу протиправним підтверджені належними та допустимими доказами, позов в цій частині слід задовольнити, визнавши протиправним та скасувавши наказ УМВС України в Закарпатській області від 19 серпня 2014 року № 166 о/с про звільнення ОСОБА_1 із органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ в разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). Аналогічна норма встановлена положеннями Кодексу законів про працю України, згідно ч. 1 ст. 235 якого - у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає трудовий спір та слід зобов'язати УМВС України в Закарпатській області поновити ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ужгородського МВ УМВС.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно ст. 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникові власником або уповноваженим органом, та виплата заробітної плати проводиться за місцем роботи (ст. 24 цього Закону), крім того, відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року №13, судам необхідно враховувати, що згідно зі ст. 21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Оскільки ОСОБА_1 безпосередньо перебував у трудових відносинах та отримував заробітну плату в Ужгородському МВ УМВС - слід зобов'язати Ужгородський МВ УМВС України в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 23 серпня 2014 року (наступний за днем звільнення день, оскільки день звільнення є останнім робочим днем, за який заробітна плата виплачена при звільненні) по 26 січня 2015 року (день, що передує даті постановлення судового рішення, з вищезазначених підстав).

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок) та згідно п. "з" ст. 1 Порядку - обчислення середньої заробітної плати, цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 3 ч.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п.8 ч.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У відповідності до довідки Ужгородського МВ УМВС в Закарпатській області від 27.10.2014 року № 137 (а.с.86), розмір заробітної плати за червень-липень 2014 року становить 4461,81 грн., тобто, за кожен повний календарний місяць вимушеного прогулу підлягає сплаті середньомісячна заробітна плата у розмірі 2230,91 грн.

Згідно з абзацом п'ятим п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходивпри визначенні сум, що підлягають стягненню.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 04.09.2013 року № 9884/0/14-13/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік" норма тривалості робочого часу в днях на серпень 2014 року складала 20 днів (за період з 23.08.2014 року - 4 дні), а відтак, за серпень 2014 року підлягає виплаті заробітна плата у розмірі 446,18 грн. (2230,91 грн./20 днів) х 4 дні). За період вересень - грудень 2014 року виплаті підлягає заробітна плата у розмірі 8923,64 грн. (2230,91 грн. x 4 місяці). Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 09.09.2014 року № 10196/0/14-14/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік" норма тривалості робочого часу в днях на січень 2015 року складає 20 днів (за період по 26.01.2015 року - 16 днів), а відтак, за січень 2015 року підлягає виплаті заробітна плата у розмірі 1784,73 грн. (2230,91 грн./20 днів) х 16 днів). Відтак, загальна сума заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 23 серпня 2014 року по 26 січня 2015 року, що підлягає виплаті на користь ОСОБА_1, становить 11154,55 грн.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду, зокрема, щодо присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби, в зв'язку з чим постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді та про присудження виплати заробітної плати за місяць у розмірі 2230,91 грн. підлягає до негайного виконання.

У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 94 КАС України та в зв'язку з відсутністю судових витрат, понесених сторонами, судові витрати по справі не стягуються та за рахунок Держбюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на займаній на час звільнення посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 19 серпня 2014 року № 166 о/с частково - в частині звільнення зі служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області поновити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на займаній на час звільнення посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області з 22 серпня 2014 року.

4. Зобов'язати Ужгородський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 11154,55 грн. (одинадцять тисяч сто п'ятдесят чотири гривні п'ятдесят п'ять копійок).

5. Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 2230,91 грн. (дві тисячі двісті тридцять гривень дев'яносто одна копійка) підлягає до негайного виконання.

6. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С.І. Рейті