Справа № 333/9588/14-а
Суддя: Піх Ю. Р.
Дата ухвалення: 2015-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/9588/14-ц
пр.№2-а/333/14/2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 січня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду міста запоріжжя Піх Ю.Р., розглянувши в порядку скороченого провадження одноособово адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до суду в якому вказав, що він є інвалідом 2 групи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. У відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», мені має виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання с рганами соціального захисту населення. Але, всупереч вимогам вказаного Закону та п. З ст. 22 Конституції України, щорічна одноразова грошова допомога на оздоровлення у 2013-2014 роках виплачувалась не в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Позивач має статус інваліда 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на щорічну разову допомогу в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Наділивши зазначеною соціальною гарантією осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб. Враховуючи те, що у 2013-2014 році сплата одноразової грошової допомоги здійснювалася відповідачами у порядку абсолютно тотожному її сплаті в 2004 році та на підставі аналогічних законодавчих актів, що і в 2004 році, тобто без врахування доходів та вимог зазначених в рішенні Конституційного Суду України, вважаю, що сума недоплати, яка творилася за 2013-2014 рік внаслідок неправомірних дій відповідача повинна бути виплачена ним в повному обсязі. У зв'язку з чим позивач просив суд Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району під час проведення виплати одноразової щорічної допомоги по ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району провести перерахунок та виплату щорічної разової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2013-2014 роки з урахуванням раніше сплачених сум.

Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району надіслало заперечення проти позову в якому просило відмовити позивачу у задоволенні його вимог посилаючись на те, що підстав для здійснення перерахунку пенсії немає та в управління немає заборгованості перед позивачем.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності до ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суд за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті інших, або нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Згідно із ст. 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, окрім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення для учасників ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати.

Як вбачається із позовної заяви та підтверджено матеріалами справи позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району.

Вирішуючи вимоги в частині зобов'язання УПСЗН сплатити позивачу нарахування передбаченої ст.48 Закону № 796-ХІІ від 28.02.1991 р. щорічної допомоги на оздоровлення, суд, спираючись на положення ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст.48 Закону № 796-ХІІ від 28.02.1991 р., на положення Законів України «Про державний бюджет» щодо встановлення розміру мінімальної заробітної плати, прийшов до висновку про неможливість звуження змісту права позивача на гарантований державною соціальний захист та обов'язку держави в особі відповідача по справі забезпечити належний матеріальний рівень позивача, який має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Відповідно до ч. 2 ст.150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідачем суду не було надано доказів правомірності своєї діяльності щодо відмови у нарахуванні відповідної щорічної допомоги на оздоровлення стосовно позивача.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-місячний строк. Таким чином, позовна давність починається з 02.07.2014 р., оскільки позовна заява подана 02 грудня 2014 р.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», а також ст.ст.6-14, 71, 86, 99-103, 159-163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району щодо відмови в проведенні перерахунку ОСОБА_2, як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС 2 категорії, щорічної допомоги на оздоровлення за період з 02.07.2014 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району провести донарахування та виплату ОСОБА_2, недоотриманих сум щорічної разової допомоги на оздоровлення за період з 02.07.2014 р. відповідно до статті 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п'яти мінімальних заробітних плат на час їх виплат за відповідний період з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Копію постанови направити сторонам для відома.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Ю.Р. Піх