Справа № 2а-16755/09/2670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" січня 2015 р. м. Київ К/9991/23669/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Деснянському районі м.Києва

на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.08.2010

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2011

у справі №2а-16755/09/2670

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Деснянському районі м.Києва

про стягнення надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб та штрафні санкції, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.08.2010, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2011, позов задоволено частково. Зобов?язано ДПІ у Деснянському районі м.Києва вчинити дії по прийняттю рішення про відшкодування суми надмірно сплаченого податку ОСОБА_2 в розмірі 102,06 грн. за 2008 рік. В іншій частині позову відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з метою одержання податкового кредиту, 13.02.2009 позивачем подано відповідачу декларацію про доходи одержані ним у 2008 році, а також розрахунок сум податку з доходів фізичних осіб, які підлягають поверненню у зв'язку з нарахуванням податкового кредиту в розмірі 989,46 грн. До сум витрат, згідно ст.5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (далі - Закон №889-ІУ), включені суми за навчання сина ОСОБА_3

Відповідно до пункту 1.16 ст.1 Закону № 889-IV податковий кредит - сума (вартість) витрат, понесених платником податку - резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року (крім витрат на сплату податку на додану вартість та акцизного збору), на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із пунктом 4.1 , підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 цього Закону загальний річний оподатковуваний дохід складається із суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року. До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 ст.5 вказаного Закону визначено, що до складу податкового кредиту включаються фактично понесені витрати, підтверджені платником податку документально, а саме: фіскальним або товарним чеком, касовим ордером, товарною накладною, іншими розрахунковими документами або договором, які ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) та визначають суму таких витрат.

Платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного року витрати, фактично понесені ним протягом звітного року: суму коштів, сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості середньої професійної або вищої форми навчання такого платника податку, іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення, але не більше суми, визначеної у підпункті 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 цього Закону, у розрахунку за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.

Такі витрати включаються при навчанні платника податку або іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення - до податкового кредиту одного з таких членів за їх вибором.

Вказаними нормами передбачено право на включення до складу податкового кредиту з податку з доходів фізичних осіб суму коштів, сплачених останнім на користь закладів освіти для компенсації вартості вищої форми навчання іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення.

Факт здійснення позивачем оплати за вищенаведеним відповідачем не оспорюється.

Натомість, як встановлено судами, позивачу фактично повернуто суму надміру сплаченого податку у розмірі 887,54 грн., в той час як сума надмірно сплаченого податку становить 989,46 грн., тобто сума неповернутого податку становить 102,06 грн.

Суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що відповідач всупереч вимогам Закону № 889-IV при визначенні суми надміру сплаченого податку, яка повинна бути повернута позивачу з врахуванням права на податковий кредит, виходив із суми загального річного доходу, а не із загального річного оподатковуваного доходу, який повинен визначатися за вирахуванням суми збору до Пенсійного фонду України та внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Разом з тим згідно з нормами підпункту 20.4.3 пункту 20.4 статті 20 Закону № 889-IV повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, та сплата штрафів у зв'язку з несвоєчасним поверненням цих сум, здійснюється не податковим органом, а органом державного казначейства з рахунку, на який зараховується цей податок до його розподілу між рівнями відповідних місцевих бюджетів.

Отже, у разі неповернення платнику податку надмірно сплаченого податку внаслідок застосування ним права на податковий кредит предметом спору є грошові кошти, які підлягають поверненню з відповідного бюджетного рахунку. У зв'язку з цим належним способом захисту права платника податку є вимога про стягнення з відповідного бюджетного рахунку надмірно сплаченої суми податку, а відповідачами у справі - орган державної податкової служби та орган Державного казначейства України (Державна казначейська служба України), які повинні надати відповідний висновок та виплатити грошові кошти.

Визначаючи повноваження суду при вирішенні справи, норма частини другої ст. 162 КАС України надає адміністративному суду право прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суди попередніх інстанцій, однак, цих процесуальних норм не дотримались, територіальний орган державної казначейської служби, як другого відповідача, не залучено до участі у справі, при цьому фактично зобов'язавши податковий орган вчинити дії по відношенню до цього органу.

Відповідно до частини другої ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі м.Києва задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.08.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2011 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун