Справа № 804/19795/14
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засіданняЧмоні А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» до Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про встановлення відсутності повноважень, визнання протиправними розрахунків та зобов'язання вчинити певні дії,-
2 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, у якому просить:
- встановити відсутність повноважень Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області для донарахування додаткової суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за попередній період (з 2010 року по березень 2014 року) у сумі 183433,57 грн.;
- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по пенсіонеру ОСОБА_3 за попередній період (з 2010 року по березень 2014 року) у сумі 183433,57 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2014 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 11 грудня 2014 року.
9 грудня 2014 року позивач надав суду виправлену позовну заяву, у якій позовні вимоги викладені наступним чином:
- встановити відсутність повноважень Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області для донарахування Публічному акціонерному товариству «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» додаткової суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по пенсіонеру ОСОБА_3 за попередній період з 2011 року по березень 2014 року в сумі 183433,57 грн.;
- визнати протиправними розрахунки фактичних витрат Публічного акціонерного товариства «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по пенсіонеру ОСОБА_3 за попередній період з 2011 року по березень 2014 року в сумі 183433,57 грн.;
- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області відкликати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по пенсіонеру ОСОБА_3 за попередній період 2011 року по березень 2014 року в сумі 183433,57 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що у відповідача відсутні правові підстави для донарахування додаткової суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за попередній період, оскільки така можливість передбачена лише на поточний рік.
Відповідач проти позову заперечив, зазначивши про наявність особливостей в нарахуванні та пред'явленні до сплати сум відшкодування витрат, крім того, зазначив, що рішенням окружного адміністративного суду спірні суми стягнуті в судовому порядку, проте, у зв'язку із апеляційним оскарженням судове рішення не вступило в законну силу, є зупиненим до вирішення цієї справи. Представник відповідача пояснив, що позивач здійснює відшкодування витрат по виплаті спірних сум більш ніж 600 особам, та у зв'язку із обсягом інформації, яка мала б бути оброблена, допущено помилку та витрати по пенсіонеру ОСОБА_3 не були включені в розрахунки з дати призначення пенсії з 03.11.2009 року.
В судовому засіданні представники сторін підтримали обрані правові позиції.
Відповідач клопотав про закриття провадження у справі у зв'язку із допущеною позивачем опискою в імені пенсіонера, проте суд не знайшов підстав для задоволення такого клопотання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року причини пропуску строку звернення до суду Публічного акціонерного товариства «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» із даним позовом визнані поважними.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що за результатами інвентаризації пенсійних справ, проведеної на підставі наказу Головного Управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області від 26.11.2013 року №198, виявлено, що орган Пенсійного фонду помилково не заявляв ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» до відшкодування суми витрат на виплату та доставку пенсій за Списком 2 з дати призначення пільгової пенсії по громадянину ОСОБА_3 - 03.11.2009 року до березня 2014 року.
Листом УПФУ у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області від 26.03.2014 року за вих. №2597/02-14 позивачу направлені оскаржувані Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсії по громадянину ОСОБА_3 (особовий розрахунок НОМЕР_1) за період з 2010 року по березень 2014 року на суму 183433,57 грн., а саме Розрахунки від 26.03.2014 року за вих. №2597/02-14 з 2011 року, 2012 року, 2013 року, з 2014 року, з лютого 2014 року, з березня 2014 року.
Вирішуючи заявлений спір, суд виходить із того, що процедура відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, врегульована «Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 16 січня 2004 року за №64/8663 (далі - Інструкція №21-1).
В даному випадку є вирішальним, що Інструкція 21-1 відносно спірних платежів визначає процедуру саме відшкодування витрат, коли як відносно інших платежів, таких як заборгованість зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені - визначає процедуру стягнення.
Такі особливості є важливими, оскільки процедура відшкодування призначена для платника, а процедура стягнення - для органу Пенсійного фонду.
Згідно Інструкції №21-1 орган Пенсійного фонду здійснює лише визначення розміру відшкодування витрат, а платник здійснює добровільну сплату фактичних витрат на підставі таких Розрахунків, у зв'язку із чим суд приходить висновку, що оскаржувані Розрахунки носять повідомлюючий та розрахунковий характер.
Інструкція №21-1, рівно як й інші нормативні акти, не передбачає процедуру оскарження Розрахунків як рішень суб'єкта владних повноважень, у зв'язку із чим, з врахуванням вищевикладених доводів, суд зазначає, що заперечення відносно правильності визначення розміру відшкодування фактичних витрат можуть заявлятись платниками у разі стягнення сум заборгованостей, в обґрунтування розміру яких орган Пенсійного фонду посилатиметься на такі Розрахунки, а суд надаватиме оцінку обґрунтованості їх розрахування.
Так, порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначений розділом 6 Інструкції №21-1.
Відповідно до пункту 6.1 вказано Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах:
- для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції №21-1, а саме, для підприємств, установи й організації, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством:
- - 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Спірним в цій справі стало невиконання, на думку позивача, пункту 6.4 Інструкції №21-1 у редакції від 10.10.2006 року, відповідно до якого розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Проте, на думку суду, системний аналіз норм чинного законодавства України дає підстави для протилежного висновку про те, що з 1 січня 2004 року із набранням чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту «б» - «з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-XII) особам, які були зайняті на роботах за Списком №2, покриваються підприємствами та організаціями, на яких працював пенсіонер та встановлений Законом №1058-IV обов'язок суб'єктів господарювання нести відповідні витрати є абсолютним та закони України не містять умов виключення або звуження такого фінансового обов'язку платників перед бюджетом (у тому числі не обмежуються строками давності).
Так, згідно пункту 16 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому наведеного пункту, пенсії призначаються за нормами Закону №1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону №1058-IV.
При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом №1058-IV.
Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування врегульований Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР).
Згідно пункту першого статті 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи.
Відповідно до абзацу четвертого пункту першого статті 2 Закону №400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону №400/97-ВР визначено, що ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для вказаного вище платника дорівнює 100 відсоткам від об'єкта оподаткування, визначеного наведеним абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.
Відповідно до абзацу другого пункту 12 Прикінцевих положень Закону №1058-IV у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону (крім норм, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього розділу) та Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджує Президент України.
З огляду на вищенаведені норми права, посилання позивача на відсутність повноважень Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області для донарахування додаткової суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за попередній період з 2010 року по березень 2014 року у сумі 183433,57 грн. є помилковим та відповідні позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки:
- обов'язок платника по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлений законом, в кореспонденції такого обов'язку повноваження та компетенція суб'єктів владних повноважень може бути визначена лише законами, які в свою чергу не обмежують та не виключають компетенцію органів Пенсійного фонду на вжиття заходів до відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за будь-який період;
- позивач просить визнати відсутніми повноваження, коли як процесуальне законодавство передбачає розгляд питань про відсутність компетенції державного органу, яка є більш широким поняттям та фактично є сукупністю юридично установлених повноважень, прав і обов'язків конкретного органа. Юридичний зміст поняття «компетенція» включає в себе такі елементи: як предмети підпорядкування (коло об'єктів, явищ, дій, на які розповсюджуються повноваження); права і обов'язки, повноваження органа, а також відповідність поставленим цілям, задачам і функціям.
Такий висновок, на думку суду, відповідає основам правового порядку в Україні, закріпленого у статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України (стаття 3 Закону №400/97-ВР).
На переконання суду, Інструкція №21-1 передбачає як загальну процедуру визначення розміру відшкодування та встановлює строки сплати таких відшкодувань платниками, так і встановлює особливості розрахування розміру витрат, звірки сплачених сум фактичних витрат та строки сплати сум за минулі періоди.
За загальним правилом, згідно пунктів 6.4, 6.5 Інструкції №21-1, в редакції на час дії спірних правовідносин, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.
І в такому загальному випадку, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (пункт 6.8 Інструкції №21-1).
Особливості порядку нарахування та оплати спірних сум визначні абзацами другим та третім пункту 6.8, а також відображені в Додатку 6 до пункту 6.4 Інструкції №21-1:
- абзац другий: у разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин;
- абзац третій: суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Суд погоджується із доводом позивача, що заявлена в цьому спорі обставина нарахування та пред'явлення до сплати сума не відповідає жодній з обставин, вказаних в абзаці 2 пункту 6.8 Інструкції №21-1, у зв'язку із чим протилежний довід відповідача є необґрунтованим, так як не мали місце ані зміна розміру пенсії, ані виникли обставини, що впливають на суму відшкодування.
Проте, саме абзац третій пункту 6.8 в безпосередній кореспонденції Додатку 6 до пункту 6.4 Інструкції №21-1 визначають механізм нарахування та строки сплати спірних сум, у тому числі за попередній період.
Додаток 6 до пункту 6.4 Інструкції №21-1 є формою «Розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з ____________ 20__ року».
При цьому, Додаток 6 до пункту 6.4 Інструкції №21-1, як форма Розрахунку, містить відповідні зміни, зокрема, додаток викладався у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 10.10.2006 року №14-5, від 11.05.2010 року №9-4, та із змінами, внесеними згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 21.10.2013 року №19-1, в подальшому на час розгляду справи додаток був викладений у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 04.08.2014 року №15-1.
Всі внесені зміни переважно стосувались порядку розрахунку сум відшкодування витрат за попередній період.
Зазначаючи це суд усвідомлює, що спірні Розрахунки не можуть бути визнані протиправними та скасовані лише за формальними ознаками.
Зокрема, суд не вбачає підставою для визнання протиправними розрахунків з огляду на прийняття декількох, а не одного розрахунку за попередній період щодо витрат відносно всіх пенсіонерів або окремо одного з них, що працювали/працював у позивача.
Також, спірні Розрахунки мали б відповідати формі, яка діяла на час їх складення, що не повністю співпадає із формою рішень діючої на час виявлення помилки відповідача у формі невиставлення спірних Розрахунків. Так, Розрахунки виставлені в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 11.05.2010 року №9-4 та без врахування наступних змін згідно постанови від 21.10.2013 року №19-1, а саме:
- Розрахунки в обох випадках відрізняються заповненнями в описі змісту граф 14**, 15***, 16*** формул-розшифровок. Зокрема, більш рання редакція містить ділення попереднього добутку відповідних граф на 100, коли як Розрахунок із наступними змінами такого ділення не передбачає.
Проте, судом не встановлено, що використання такої форми Розрахунку (зазначення такої формули в описі граф) призвело до порушення розміру нарахованих до відшкодування сум, про що й не заявляють сторони.
Так, Розрахунки визначають у відповідних графах:
- гр. 1: порядковий номер пенсіонера;
- гр. 2: прізвище, ім'я, по батькові особи, якій призначена пенсія на пільгових умовах;
- гр. 3: дату, з якої призначено пенсію;
- гр. 4: дата досягнення особою пенсійного віку*;
- гр. 5: стаж, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах (років, місяців);
- гр. 6: стаж роботи на даному підприємстві, що враховано при обчисленні плати (років, місяців);
- гр. 7: загальний місячний розмір пенсії, грн., усього;
- - у тому числі: гр. 8: розмір пенсії; гр. 9: надбавки, доплати, підвищення з інших джерел;
- гр. 10, 11: підлягає відшкодуванню щомісяця, грн., де гр. 10: фактичних витрат на виплату пенсій (гр.10 = гр.8); гр. 11: фактичних витрат на доставку пенсій (% від гр. 10);
- гр. 12: частка плати даного підприємства (%), гр. 6 х 100 / гр. 5;
- гр. 13: фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за попередній рік (грн.);
- гр. 14**: сума плати даного підприємства Пенсійному фонду України за попередній рік, гр. 13 х гр. 12;
- гр. 15***: сума фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з дати призначення пенсії до дати формування розрахунку, гр. (10 + 11) х гр. 12 х кількість місяців з дати призначення пенсії до дати формування розрахунку;
- гр. 16 ****: місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, гр. (10 + 11) х гр. 12).
Примітками до Розрахунків визначено наступне:
* Згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
** Зазначена сума передбачена для звірки із сумою, сплаченою страхувальником за попередній рік (недоплачену суму за попередній рік необхідно сплатити одночасно із сплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць).
*** Зазначена сума сплачується одночасно із сплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
**** Зазначена сума сплачується щомісяця до 25 числа поточного року.
Таким чином, суд доходить висновку, що Інструкція 21-1 передбачає процедуру розрахування сум відшкодування витрат, зокрема:
1) розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій визначають щорічно розмір сум до відшкодування на поточний рік та надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року;
2) розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій визначають розмір сум до відшкодування з новопризначених (перерахованих) пенсій та надсилаються підприємствам протягом 10 днів;
3) в графі 14** орган Пенсійного фонду зазначає суму, яка передбачена для звірки із сумою, сплаченою страхувальником за попередній рік. Таку звірку здійснює самостійно платник, оскільки розрахунок направляється платнику, і у разі, якщо ним буде встановлено недоплату, такий платник сплачує виявлену ним недоплачену суму за попередній рік одночасно із сплатою фактичних витрат за перший поточний місяць, тобто до 25 числа;
4) в графі 15*** орган Пенсійного фонду зазначає суму фактичних витрат за період з дати призначення пенсії (саме у поточному році, так як гр. 10 визначає суму витрат, що підлягає відшкодуванню щомісячно) до дати формування розрахунку, і така сума також сплачується одночасно із сплатою фактичних витрат за перший поточний місяць - до 25 числа;
5) в графі 16*** орган Пенсійного фонду зазначає суму, яка має бути сплачена щомісячно до 25 числа поточного місяця за період, з якого виставлений Розрахунок:
6) термін «відшкодування на поточний рік» застосований у пункті 6.4. Інструкції означає, що платежі направлені на відшкодування витрат мають бути внесені платником у поточному році до 25 числа поточного року за перший поточний місяць.
Вирішуючи спір, суд виходить із принципу верховенства права, який закріплений частиною четвертою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якого забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Фактично, чинне законодавство, встановивши обов'язок особи відшкодувати витрати пенсійного Фонду, прямо не передбачає в Розрахунку можливість виставлення сум за період більший, ніж попередній рік, тут, на думку суду, йдеться про календарний рік.
Проте, Інструкція №21-1, як підзаконний нормативний акт, не може діяти як виключаюча або звужуюча обов'язок платника здійснити оплату та кореспондуюче право Пенсійного фонду розрахувати та виставити для добровільної сплати суму відшкодування витрат, що передбачено нормативним актом вищої юридичної сили.
Відповідно до пункту 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Суд дійшов висновку, що Інструкція 21-1 містить умови обмеження як процедури так і строку за який стягується заборгованість з відшкодування фактичних витрат по виплаті до доставці пільгових пенсій, тобто норми, які прямо суперечать Закону №1058-IV.
Так, відповідно до пункту 15 статті 106 Закону №1058-IV строк давності щодо стягнення недоїмки із сплати страхових внесків не застосовується. Абзац тридцять шостий статті 1 Закону №1058-IV визначив, що страхові внески це, зокрема, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше.
З огляду на викладене, у спірних правовідносинах є такими, що прямо суперечать Закону №1058-IV норми розділу 6 Інструкції №21-1, які обмежують обов'язок відшкодування платниками фактичних витрат, зокрема, не встановлюючи процедуру відшкодування за періоди з дати призначення пенсії у випадках, не вказаних в абзаці 2 пункту 6.7 Інструкції №21-1, обмежуючи випадки винесення розрахунку фактом виникнення новопризначених (перерахованих) пенсій.
Таким чином, в розглянутому випадку суд застосовуватиме норми Закону №1058-IV як нормативного акту вищої юридичної сили.
З врахуванням норм Закону №1058-IV суд надаватиме оцінку наявності порушених прав позивача.
Всі спірні Розрахунки заповнені наступним чином:
- гр. 3: дата, з якої призначено пенсію - 03.11.2009;
- гр. 4: дата досягнення особою пенсійного віку - 02.11.2014;
- гр. 5: стаж, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах (років, місяців) - 12,6;
- гр. 6: стаж роботи на даному підприємстві, що враховано при обчисленні плати (років, місяців) - 12,6.
- гр. 12: частка плати даного підприємства (%), гр. 6 х 100 / гр. 5 - 100%;
У Розрахунку за період з 2011 року також заповнені графи:
У Розрахунку за період з 2012 року також заповнені графи:
У Розрахунку за період з 2013 року також заповнені графи:
Надаючи оцінку Розрахункам з 2011 року, з 2012 року та з 2013 року суд зазначає, що орган Пенсійного фонду здійснивши розрахування сум відшкодування витрат, будучи обмеженим у формі Розрахунку за певні періоди, та враховуючи, що формули гр. 13 та гр. 14 встановлені в межах одного календарного року, не допустив порушень прав платника та по суті в межах Інструкції №21-1 довів до позивача розмір сум, які передбачені лише для звірки із сумою, сплаченою страхувальником за попередній рік.
З огляду на викладене, орган Пенсійного фонду діяв саме в інтересах платника, доводячи до нього розмір сум за кожний рік, надаючи можливість здійснення платником звірки.
В такому випадку порушень будь-яких прав платника органом Пенсійного фонду не допущено, оскільки такі Розрахунки носять більш інформативний характер, і платник має сам встановити суму недоплати для її перерахування до бюджету Пенсійного фонду.
У випадку встановлення платником розбіжностей на користь Пенсійного фонду платник мав добровільно сплатити недоплачену за попередні періоди суму до 25 квітня 2014 року (так як Розрахунки складені 26 березня 2014 року), тобто до 25 числа першого поточного місяця.
У Розрахунку за період з 2014 року також заповнені графи:
- гр. 7, гр. 8/9, гр.10 - загальний місячний розмір пенсії що підлягає відшкодуванню щомісяця - 3706,68 грн.;
- гр. 13: фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за попередній рік (грн.) - 444480,16 грн.;
- гр. 16 ****: місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, гр. (10 + 11) х гр. 12) - 3706,68 грн.
Надаючи оцінку Розрахунку з 2014 року, суд зазначає, що графа 14** складена для здійснення звірки платником із сумами сплати за попередній 2013 рік, висновок суду в такому випадку такий самий як відносно Розрахунків з 2011 року, з 2012 року та з 2013 року.
На думку суму відповідач не мав можливості заповнення гр. 15*** в Розрахунку з 2014 року та, використавши відомості гр. 10 та кількість трьох місяців (січень, лютий, березень 2014 року), розрахувати суму відшкодування за період у поточному році до дати здійснення розрахунку, оскільки факту та дати призначення пенсій у поточному році не було, отже й не було можливості повного додержання порядку заповнення розрахунку.
Саме у зв'язку із такими недосконалостями форми Розрахунку, відповідачем й були складені наступні Розрахунки з лютого 2014 року та з березня 2014 року, якими платнику розраховані платежі за вказані періоди.
Так, у Розрахунку за період з лютого 2014 року також заповнені графи:
- гр. 7, гр. 8/9, гр.10 - загальний місячний розмір пенсії що підлягає відшкодуванню щомісяця - 3706,68 грн.;
- гр. 16 ****: місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, гр. (10 + 11) х гр. 12) - 3706,68 грн.
У Розрахунку за період з березня 2014 року також заповнені графи:
- гр. 7, гр. 8/9, гр.10 - загальний місячний розмір пенсії що підлягає відшкодуванню щомісяця - 3706,68 грн.;
- гр. 16 ****: місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, гр. (10 + 11) х гр. 12) - 3706,68 грн.
З огляду на викладене, орган Пенсійного фонду здійснивши складання спірних Розрахунків діяв як на виконання норм Закону №1058-IV, у тому числі в межах власної владної компетенції, так і в інтересах платника, забезпечивши баланс між правом платника мати відомості щодо розміру сум відшкодування за кожний період, та обов'язком суб'єкта владних повноважень довести до відома платника розмір сум, належних до відшкодування.
Законами України не виключається обов'язок платника здійснювати оплату спірних платежів за попередні періоди, а вищенаведеними нормами права визначається порядок сплати спірних сум, законами України також не встановлені обмеження повноважень органу Пенсійного фонду щодо стягнення спірних сум у примусовому порядку, оскільки спірні Розрахунки складені з метою виконання у добровільному порядку обов'язку по відшкодуванню витрат.
Як зазначено вище, на думку суду, спірні Розрахунки мають інформативний характер щодо сум які належать до добровільної сплати та їх направлення здійснюється для забезпечення добровільної сплати сум відшкодування витрат, та в подальшому можливості встановлення дати порушення обов'язку платника щодо сплати сум витрат, із чим в подальшому пов'язується виникнення у відповідача права на стягнення сум відшкодування витрат у судовому порядку.
На думку суду, з метою усунення невідповідності Інструкції №21-1 вимогам Закону №1058-IV управлінню Пенсійного фонду належить звернутись до правління Пенсійного фонду України із пропозицією щодо усунення прогалини в регулюванні порядку нарахування та пред'явлення до добровільної сплати сум витрат за минулі періоди.
Поряд з цим, на думку суду, заслуговує на особливу увагу судова практика вищих судових інстанцій відносно спорів між органами Пенсійного фонду та Фондами соціального страхування, в яких Верховний Суд України зазначав, що окремі умови добровільності складення актів звірки розрахунків розраховані на добровільний порядок їх складення та виконання, а спори щодо стягнення витрат мають вирішуватись у судовому порядку.
Таким чином, не виключається правова позиція, згідно якої стаття 3 Закону №400/97-ВР, якою встановлено, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України, поряд із правилом, встановленим статтею 23 Закону №1058-IV, відповідно до якої спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду в судовому порядку, не виключає загальний судовий порядок стягнення сум витрат на підставі доводів про фактичне понесення витрат органом Пенсійного фонду на виплату та доставку пільгових пенсій.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними оскаржуваних Розрахунків, також не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання відповідача відкликати спірні розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, оскільки відсутній встановлений порядок відкликання розрахунків, і в такому випадку позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного права.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» до Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про встановлення відсутності повноважень, визнання протиправними розрахунків та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 29 грудня 2014 року.

Суддя І.О. Верба