Справа № 820/19686/14
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 р. № 820/19686/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Кульчій А.М.

за участю:

представника позивача - Камишанової М.С.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фонду загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фонд загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь Фонду загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, кошти витрачені на професійне навчання у сумі 2035,20 грн. та кошти відшкодовані як дотація на створення додаткового робочого в сумі 30790,23 грн., всього 32825,43 грн..

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 01.08.2011 р. ОСОБА_2 звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований як шукаючий роботу з відкриттям персональної картки №00011. Згідно поданої заяви, відповідачу наданий статус безробітного та призначена допомога по безробіттю. При проведенні звірки центра зайнятості було встановлено, що допомога по безробіттю була отримана відповідачем неправомірно, оскільки, ОСОБА_2 під час перебування на обліку в центрі зайнятості не повідомив, що він зареєстрований як Суб'єкт підприємницької діяльності. Таким чином, ОСОБА_2 під час перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітний належав до категорії зайнятого населення, чим порушив Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття " та "Про зайнятість населення". ОСОБА_2 було направлено лист - претензію про необхідність повернення витрачених на професійне навчання коштів у сумі 2035,20 грн. а також коштів відшкодованих як дотація на створення додаткового робочого в сумі 30790,23. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не сплачена.

Відповідач в письмових запереченнях зазначив, що при зверненні до Центру зайнятості щодо отримання статусу безробітного, у нього були документи які підтверджували припинення відповідачем підприємницької діяльності, а саме: довідка державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова від 26.01.2010 р. згідно якої у період з 01.10.2007 р. по 20.01.2011 р. відповідач підприємницьку діяльність не здійснював, доходів не отримував; повідомлення ДПІ Московського району м. Харкова від 12.07.2005 р.; довідка ДПІ у Мовсковському районі м. Харкова про відсутність заборгованості та інше. На думку відповідача, вказані документи підтверджували факт того, що ОСОБА_2 в розумінні ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" не був зайнятою особою, оскільки на момент заповнення заяви на статус безробітного, а саме 08.08.2011 р., підприємницьку діяльність не здійснював, заробітку та доходів не отримував. Стосовно коштів в розмірі 30790,23 грн. відшкодованих як дотація на створення додаткового робочого місця, зазначив, що вказана сума є заробітною платою ОСОБА_2, яка виплачувалась йому щомісячно роботодавцем за виконану ним роботу на підприємстві в період з 19.09.2011 р. по 12.10.2012 р. Вважає, що ніяких договірних відносин з приводу заробітної плати між ОСОБА_2 та Центром зайнятості взагалі не існує.

Представник Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання прибули, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття покладаються на органи державної служби зайнятості, які мають право діяти від імені Фонду. Статтею 16 вищевказаного Закону передбачено, що кошти Фонду використовуються на виплату забезпечення та надання соціальних послуг, передбачених цим Законом. Харківський обласний центр зайнятості є робочим органом виконавчої дирекції Фонду.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Харківського міського центру зайнятості з письмовою заявою, в якій просив до вирішення питання про працевлаштування надати йому статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України "Про зайнятість населення" та загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Наказом від 08.08.2011 року ОСОБА_2 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю відповідно до Законів України "Про зайнятість населення" та загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Матеріалами справи підтверджено, що 09.08.2011 року між Харківським міським центром зайнятості-робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та ТОВ "Українська ливарна компанія" було укладено договір №2039/355-ІН/11 про направлення відповідача до ТОВ "Українська ливарна компанія" за навчальною програмою "стропальник", зі строком навчання з 09.08.2011 року по 12.09.2011 року, з метою сприяння подальшому працевлаштуванню.

Вартість професійного навчання за період з 09.08.2011 року по 12.09.2011 року становить 2035,20 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи довідкою про вартість профнавчання для відшкодування коштів та виконавчим кошторисом витрат на професійне навчання безробітного.

19.09.2011 року відповідач був знятий з обліку, у зв'язку з працевлаштуванням до ТОВ "Українська ливарна компанія", за договором №00342 від 16.09.2011 року з наданням дотації на створення додаткового робочого місця.

У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до державних законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом" за №12-58-7 від 13.05.2014 року, в базу EIAC.NET в закладці "Довідник ПОУЄДРУ" 05.08.2014 року внесені зміни, а саме відомості що ОСОБА_2 зареєстрований як Фізична особа - підприємець з 19.02.2003 року.

Для підтвердження даного факту Харківським міським центром зайнятості було направлено запит до Державної реєстраційної служби та 01.10.2014 року отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в якому зазначено період державної реєстрації Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 19.02.2003 року по 02.08.2014 року.

Згідно п.2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до вимог Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - центри зайнятості), у разі, коли: подані застрахованою особою документи дають їй право на одержання допомоги по безробіттю відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником відповідного центру зайнятості.

Як встановлено з акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №2553-ФОП від 06.10.2014 року перевіряючими було виявлено факт, що ОСОБА_2 з 19.02.2003 року по 02.08.2014 року був зареєстрований як приватний підприємець.

Згідно наявного у матеріалах справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, судом встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований 19.02.2003 року у якості фізичної особи-підприємця.

Матеріалами справи підтверджено, що лише 02.08.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців були внесені дані про припинення фізичної особи-підприємця за власним рішенням.

Відповідно до п. б ч. 3 ст. 1 вказаного Закону України в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Згідно ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення" безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Зокрема , Фізична особа - підприємець не може бути визнана безробітним, оскільки відповідно до п. б ч. 3 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" віднесена до категорії зайнятого населення.

Таким чином, ОСОБА_2. в порушення ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття" під час призначення та отримання допомоги по безробіттю, своєчасно не повідомив Харківський міський центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати вказаної допомоги, а саме про те, що він є суб'єктом підприємницької діяльності у зв'язку з чим не може бути визнаний як безробітний.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 6 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності передбачено, що у разі встановлення центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених з дня призначення виплат повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку, а саме рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

На підставі виявлених порушень з боку ОСОБА_2 директором Харківського міського центру зайнятості винесено наказ про повернення коштів № 1613 від 17.10.2014 р., в якому передбачено вжиття заходів по поверненню коштів у сумі 2035,20 грн., витрачених на професійне навчання ОСОБА_2 за період з 09.08.2011 року по 12.09.2011 року .

В подальшому Харківським міським центром зайнятості ОСОБА_2, направлено лист - претензію № ХМЦЗ-02-27636-22/14 від 20.10.2014 р., з попередженням, що у разі неповернення коштів у встановлений строк, питання щодо їх стягнення буде вирішуватися у судовому порядку відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем вчинено дії щодо встановлення обставин, які впливають на порядок виплати матеріальної допомоги по безробіттю, прийнято рішення в межах повноважень та відповідно до встановленого порядку та з визначених законом підстав про повернення допомоги по безробіттю, яке надіслано відповідачу. На момент розгляду справи сума коштів витрачених на професійне навчання не повернута.

Щодо посилання відповідача на те, що при зверненні до Центру зайнятості щодо отримання статусу безробітного, у нього були документи які підтверджували припинення відповідачем підприємницької діяльності, а саме: довідка державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова від 26.01.2010 р. згідно якої у період з 01.10.2007 р. по 20.01.2011 р. відповідач підприємницьку діяльність не здійснював, доходів не отримував; повідомлення ДПІ Московського району м. Харкова від 12.07.2005 р.; довідка ДПІ у Московському районі м. Харкова про відсутність заборгованості та інше, суд зазначає наступне.

Згідно частин 9 - 18 ст. 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців» для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця; довідку відповідного органу державної податкової служби про відсутність заборгованості по податках, зборах (обов'язкових платежах); довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості; довідки відповідних органів фондів соціального страхування про відсутність заборгованості або про те, що вона не перебувала на обліку.

Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Строк державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем не повинен перевищувати два робочих дні з дати надходження документів для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем повинен видати або надіслати заявнику копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця із спеціальною відміткою про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Таким чином, суд зазначає, що навіть за наявності необхідного пакету документів для припинення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, закон зобов'язує саме фізичну особу вчинити певні дії і лише при належному їх виконанні державний реєстратор вносить відповідний запис до Єдиного державного реєстру.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення до Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_2 був зареєстрований як фізична особа - підприємець та не був позбавлений статусу фізичної особи-підприємця, у зв"язку з чим відносився до категорії зайнятого населення, а тому не мав права отримувати допомогу по безробіттю з надання соціальних послуг.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факту повернення суми коштів витрачених на професійне навчання, суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Фонду загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Харківського міського центру зайнятості кошти, витрачені на професійне навчання у сумі 2035,20 грн. грн., через що позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо іншої частини позовних вимог, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Фонду загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Харківського міського центру зайнятості кошти відшкодовані як дотація на створення додаткового робочого у сумі 30790,23 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) фондом може надаватися дотація роботодавцям для працевлаштування безробітних, у тому числі молоді на перше робоче місце, у розмірі витрат на заробітну плату прийнятих за направленням державної служби зайнятості осіб (але не вище за середній рівень у галузях національної економіки відповідної області) в розрахунку на рік.

Дотація надається работодавцю за умови працевлаштування на строк понад два роки безробітних, які перебували на обліку в державній службі зайнятості як безробітні не менше місяця. Дотація надається щомісячно протягом року в розмірі фактичних витрат на заробітну плату прийнятих за направленням державної служби зайнятості осіб, але не вище за середній рівень заробітної плати за всіма видами економічної діяльності у відповідній області за місяці, який нараховано заробітну плату, або обчисленої з неї відповідної суми у разі, якщо особа працювала неповний місяць.

Абзацом 1 пункту 3 Порядку надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних, встановлено, що дотація - це кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, надані роботодавцю, що створює додаткові робочі місця для працевлаштування безробітних за направленням державної служби зайнятості, на покриття витрат на заробітну плату прийнятих на них осіб.

Пунктом 7 цього Порядку передбачено, що дотація надається щомісячно протягом року в розмірі фактичних витрат на заробітну плату прийнятих за направленням державної служби зайнятості осіб, але не вище за середній рівень заробітної плати за всіма видами економічної діяльності у відповідній області за місяць, за який нараховано заробітну плату, або обчисленої з неї відповідної суми в разі, якщо особа працювала неповний місяць.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ "Українська ливарна компанія" та Харківським міським центром зайнятості-робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття було укладено договір №00342 від 16.09.2011 року.

Згідно умов договору роботодавець працевлаштовує на постійну роботу за направленням Центру зайнятості безробітного ОСОБА_2, а Центр зайнятості надає дотацію роботодавцю на створення додаткового робочого місця для працевлаштування безробітного у розмірі витрат на заробітну плату прийнятої за направленням державної служби зайнятості особи відповідно до статті 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та Порядку надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних. (а.с. 31)

Так, у матеріалах справи наявні копії наказу від 19.09.2011 року про прийом на роботу ОСОБА_2, наказу про припинення трудового договору від 12.10.2012 року, копії платіжних доручень (а.с. 31-42).

Матеріалами справи підтверджено, що загальна сума дотації на створення додаткових робочих місць, яка була виплачена ТОВ "Українська ливарна компанія" фондом складає 30790,23 грн.

Дослідивши зміст договору №00342 від 16.09.2011 року, судом встановлено наступне.

Вказаний договір укладено між ТОВ "Українська ливарна компанія" та Харківським міським центром зайнятості-робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Так, розділом 5 вказаного договору передбачено відповідальність сторін, а саме передбачено що відповідальність за порушення умов та порядку надання дотації несе керівник Центру зайнятості. Роботодавець у встановленому законодавством порядку несе відповідальність за забезпечення гарантій зайнятості особи, прийнятої на роботу з наданням дотації, достовірних відомостей, що є підставою для визначення розміру дотації, та використання дотацій.

Суд зазначає, ОСОБА_2 не є стороною даного договору та відповідно не може нести відповідальність за порушення умов договору стороною якого він не є.

В матеріалах даної адміністративної справи наявна копія Наказу (розпорядження) про прийом ОСОБА_2 на роботу, виданого керівником ТОВ "Українська ливарна компанія".

Зі змісту вказаного Наказу, судом не встановлено факт того, що відповідач був прийнятий на роботу саме на підставі договору №00342 від 16.09.2011 року укладеного між ТОВ "Українська ливарна компанія" та Харківським міським центром зайнятості-робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

З наявних у матеріалах справи копій документів, а саме: копії трудової книжки ОСОБА_2, розрахункових аркушів за період роботи ОСОБА_2 у ТОВ "Українська ливарна компанія", судом також не встановлено факт того, що ОСОБА_2 працював на підприємстві саме на підставі договору №00342 від 16.09.2011 року, а також отримував кошти за рахунок виплаченої фондом дотації.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст.1 Закону України "про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган) виплачує працівникові за виконану роботу.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав за час роботи на дотаційному робочому місці в ТОВ "Українська ливарна компанія" заробітну плату в розмірі 30790,23 грн., яка була відшкодована центром зайнятості у вигляді дотації роботодавцю, а не працівникові.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідно до статті 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" зазначена дотація є соціальною послугою у грошовому виразі, яка надається роботодавцю за створення додаткового робочого місця для працевлаштування безробітного, а тому в даному випадку відсутні передбачені цим законом підстави для стягнення з відповідача одержаної ним заробітної плати в розмірі 30790,23 грн. за фактично виконану роботу.

У зв'язку з наведеним, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь Фонду загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Харківського міського центру зайнятості кошти відшкодовані як дотація на створення додаткового робочого у сумі 30790,23 грн.

Згідно статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні та оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 94, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фонду загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення суми - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фонду загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Харківського міського центру зайнятості кошти, витрачені на професійне навчання у сумі 2035,20 грн. грн. (дві тисячі тридцять п'ять гривень 20 коп.)

У задоволенні адміністративного позову в іншій частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлений 19.01.2015 року.