Справа № 2а-14308/10/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м. Київ К/9991/5544/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Кошіля В.В., Шипуліної Т.М..

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції у місті Києві по роботі з великими платниками податків

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2011 року

у справі № 2а-14308/10/2670

за позовом Приватного акціонерного товариства «Позняки-Жил-Буд»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції у місті Києві по роботі з великими платниками податків

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне акціонерне товариство «Позняки-Жил-Буд» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції у місті Києві по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 29 вересня 2010 року № /0, № /0, № /0, №/0, №/0, № /0, № /0, № /0, №/0.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2010 року позов задоволено повністю. Скасовано податкові повідомлення-рішення від 29 вересня 2010 року № /0, № /0, № /0, №/0, №/0, № /0, № /0, № /0, №/0.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2011 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі СДПІ у м. Києві по роботі з ВПП, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2011 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

СДПІ у м. Києві по роботі з ВПП була проведена документальна невиїзна перевірка дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень до установи банку ЗАТ «Позняки-Жил-Буд», за результатами якої складений від 22 вересня 2010 року № 508/42-30/24089818.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», які полягали у порушенні строків подання платіжних доручень до установи банку на перерахування земельного податку, узгодженого податковими повідомленнями-рішеннями від 18 серпня 2009 року № /0, № /0, № /0 та податкових розрахунків земельного податку на 2009 та 2010 роки.

На підставі вказаного акта перевірки СДПІ у м. Києві по роботі з ВПП прийняла податкові повідомлення-рішення від 29 вересня 2010 року, якими згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» за затримку на відповідну кількість календарних днів граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобов'язань за платежем: земельний податок застосувала до ЗАТ «Позняки-Жил-Буд» штраф у відповідному розмірі, а саме: № /0 - у сумі 1586,20 грн., № /0 - у сумі 7561,09 грн., № /0 - у сумі 314,45 грн., №/0 - у сумі 9111,40 грн., №/0 - у сумі 48704,65 грн., № /0 - у сумі 6010,44 грн., №/0 - у сумі 962,85 грн., № /0 - у сумі 269,62 грн., №/0 - у сумі 1160,24 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що застосування до позивача штрафних санкцій на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» згідно з оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями є неправомірним, оскільки постановою Окружного адміністративного суду України від 09 грудня 2009 року у справі №2а-11056/09/2670, яка набрала законної сили, податкові повідомлення-рішення від 18 серпня 2009 року № /0, № /0, №/0, №/0 були скасовано, з огляду на що визначені цими податковими повідомленнями-рішеннями податкові зобов'язання є неузгодженими та підлягають списанню з облікової картки позивача на підставі рішення суду. Також, суд виходив з того, що позивач своєчасно сплачував податкові зобов'язання із земельного податку, самостійно узгоджені позивачем згідно податкових розрахунків земельного податку на 2009 та 2010 роки, що підтверджено платіжними дорученнями з відповідним призначенням платежу.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами на державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до положень підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, для застосування штрафу у відповідному розмірі необхідна наявність двох підстав: 1) наявність узгодженої суми податкового зобов'язання; 2) несплата цієї узгодженої суми податкового зобов'язання із затримкою на відповідну кількість календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Ці факти мають бути належним чином встановлені податковим органом. Інших підстав для застосування штрафу не передбачено.

Абзацом 1 підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Згідно абзацу 6 підпункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, об'єктом для застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно оспорюваних рішень податковий орган визначив не сплачені суми податкових зобов'язань, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 18 серпня 2009 року № /0, № /0, №/0, №/0.

Разом з тим, зазначені податкові повідомлення-рішення були скасовані постановою Окружного адміністративного суду України від 09 грудня 2009 року у справі 2а-11056/09/2670, яка постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2010 року була змінена в частині підстав задоволення позову, а резолютивна частина постанови Окружного адміністративного суду України від 09 грудня 2009 року була залишена без змін (арк. справи 25-26, 96).

Також, судами було встановлено, що позивач своєчасно сплачував податкові зобов'язання із земельного податку, самостійно узгоджені позивачем згідно податкових розрахунків земельного податку на 2009 та 2010 роки (арк. справи 75-88), що підтверджено платіжними дорученнями з відповідним призначенням платежу (арк. справи 18-23).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга СДПІ у м. Києві по роботі з ВПП підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2010 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції у місті Києві по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2011року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ В.В. Кошіль

_____________________ Т.М. Шипуліна