Справа № 872/15365/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2014 рокусправа № 804/6970/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2013 року по справі

за позовом Приватного підприємства «Техносервісінформ» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне підприємство «Техносервісінформ» (далі - ПП «Техносервісінформ») звернувся з позовом до відповідача Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська), в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем 22.04.2013 року податкове повідомлення-рішення форми «В4» № щодо зменшення позивачу від'ємного значення податку на додану вартість на суму 446 115 грн. та податкове повідомлення-рішення форми «Р» № щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 594 801 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09. 2013 року позов задоволено, визнані протиправними та скасовані прийняті відповідачем 22.04.2013 року податкові повідомлення-рішення форми «В4» № , та форми «Р» № , на користь позивача стягнуті судові витрати в сумі 2 294 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська з 07.03.2013 року по 27..03.2013 року проведена документальна планова виїзна перевірка ПП «Техносервісінформ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.12.2012 року, за результатами якої складено акт № 1027/9 від 03.04.2013 року.

Перевіркою виявлені порушення позивачем п. 198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість за жовтень 2011 року в сумі 71 103 грн.,

п.138.2, пп. 138.8.5 п. 138.8 ст.138 ПК України , що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 1 256 841 грн., в т.ч. за IV квартал 2011 року на суму 543 079 грн., за IV квартал 2012 року на суму 713 761 грн.;

п. 198.6 ст.198 ПК України, що призвело до завищення від'ємного значення в сумі 446 114 грн.;

пп. 170.7.3 п. 170.7 ст. 170 ПК України, з урахуванням пп. 169.4.1 п. 169.4 ст. 169 ПК України, внаслідок чого підприємству донараховано податку з доходів фізичних осіб за липень 2011 року у сумі 168 грн.

За наслідками адміністративного оскарження акту перевірки відповідачем залишено наступні порушення: п.198.6 ст.198 ПК України щодо заниження податку на додану вартість за жовтень 2011 року в сумі 71 103 грн.;

- п.138.2, пп.138.8.5 п.138.8 ст.138 ПК України щодо заниження податку на прибуток за IV квартал 2011 року в сумі 594 801 грн.;

- п.198.6 ст.198 ПК України щодо завищення від'ємного значення за жовтень 2011 року в сумі 446 114 грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем 22.04.2013 року прийняті податкове повідомлення-рішення форми «В4» № щодо зменшення позивачу від'ємного значення податку на додану вартість на суму 446 115 грн. та податкове повідомлення-рішення форми «Р» № щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 594 801 грн.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення в судовому порядку.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до положень п.153.5 ст.153 ПК України з метою оподаткування платник податку веде облік фінансових результатів операцій від проведення операцій з продажу (передачі) або придбання права вимоги зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари, виконані роботи чи надані послуги третьої особи, зобов'язань за фінансовими кредитами, а також за іншими цивільно-правовими договорами.

Відповідно до зазначених норм в податковому обліку покупця - первинного боржника переведення боргу до нового боржника прирівнюється до операції зі списання коштів на оплату товарів (робіт, послуг), але не приводить до формування витрат.

За приписами пп. 14.1.11 п.14.1 ст.14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає, в тому числі, одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Відповідно до п.135.1, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст.137 цього Кодексу, на підставі документів, зазначених у п.135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до п.135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до п.135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у п.135.3 цієї статті та у ст.136 цього Кодексу; до інших доходів,зокрема, включаються суми безнадійної кредиторської заборгованості.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та контрагентом ТОВ «Галактика-М», укладений договір поставки товарів № 10-01 від 01.10.2011 року, а саме: запасних частин для ремонту та обслуговування автомобілів, за яким контрагент здійснив поставку товарів позивачу на суму 3 103 310 грн.

30.07.2012 року позивачем з ПП "Дельта-Дніпро" укладено договір № 01 про переведення боргу позивача за вищезазначеним договором № 10-01 від 01.10.2011 року в сумі 3 103 309 грн. 63 коп., в т.ч. ПДВ в сумі 517 218,27 грн., з ТОВ «Галактика-М» на ПП "Дельта-Дніпро", за умовами якого після підписання договору та узгодження його з кредитором, позивач передає кредитору узгоджений акт звірки заборгованості станом на день підписання угоди.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наслідком переведення боргу до ПП "Дельта-Дніпро" є збереження у повному обсязі змісту зобов'язання при зміні суб'єктного складу зобов'язання, при цьому матеріалами справи підтверджено, що строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, за договором № 10-01 від 01.10.2011 року, станом на час проведення перевірки податковим органом, не минув.

Виконання позивачем договору з контрагентом ТОВ «Галактика-М» з постачання товару - підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV(далі Закон № 996-XIV), а саме: видатковими накладними, податковими накладними, актами прийому-передачі товару, актом звірки взаємних розрахунків станом на 30.07.2012 року.

Оскільки матеріалами справи підтверджено правомірність формування позивачем валових витрат за договором № 10-01 від 01.10.2011 року з ТОВ «Галактика-М» на поставку товарів за перевірений період, заборгованість в сумі 594 801 грн. не є безнадійною через переведення боргу за договором до ПП "Дельта-Дніпро", висновки відповідача про заниження позивачем податку на прибуток за IV квартал 2011 року на зазначену суму в результаті визнання безнадійною заборгованості позивача перед ТОВ "Галактика-М" за наслідками банкрутства згідно постанови господарського суду Запорізької області від 06.09.2012 року та ліквідації ТОВ "Галактика-М" згідно ухвали господарського суду Запорізької області від 05.12.2012 року - є необґрунтованими.

Висновки податкового органу про завищення позивачем від'ємного значення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2011 року на суму 446 114 грн. протирічать матеріалам справи виходячи з наступного.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, передбачено ст.200 ПК України.

Згідно положень п.200.4, 200.6 ст.200 ПК України, від'ємне значення попередніх періодів може бути заявлено платником у складі сум бюджетного відшкодування або включене до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно із п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1, пп. 201.6 , 201.8, п.201.10 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну; податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/ послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту; податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця.

І лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем до складу податкового кредиту за перевірений період часу правомірно віднесено суми ПДВ по виписаним контрагентом ТОВ "Галактика-М" податковим накладним, які відображені у реєстрі отриманих податкових накладних , на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит за жовтень 2011 року, оскільки форма податкової накладної згідно податкового законодавства не містить таку підставу невизнання її первинним документом як відсутність в податкових накладних номеру телефону ТОВ «Галактика-М».

При цьому позивач не мав підстав вважати діяльність контрагента ТОВ "Галактика-М" протиправною, так як на час дії угоди контрагент позивача не був виключений із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, мав реєстрацію як платник ПДВ, мав право виписувати та надавати податкові накладні.

Викладене свідчить, що ПП «Техносервісінформ» з дотриманням приписів Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1492 від 25.11.2011 року, подано до ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська затвердженої форми податкову декларацію за жовтень 2011 року, де позивачем правомірно відображено від'ємне значення з ПДВ в сумі 446 115 грн.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України , суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправними та скасування прийнятих відповідачем 22.04.2013 року податкових повідомлень-рішень форми «В4» № , та форми «Р» № .

Судом першої інстанції правомірно у відповідності до приписів ст. 94 КАС України, стягнені на користь позивача здійснені ним документально підтверджені судові витрати в сумі 2294 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по справі.

За таких обставин суд вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова