Справа № 816/4000/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 р.Справа № 816/4000/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2014р. по справі № 816/4000/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ-ПІ Сервіс"

до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області третя особа Дочірнє підприємство "Ньютек Юкрейн"

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

09 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІ-ПІ Сервіс" (далі - ТОВ "ДІ-ПІ Сервіс", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - Полтавська ОДПІ, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.09.2014 р., яким платнику збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 59 445,00 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 року по справі № 816/4000/14 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору, було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Ньютек-Юкрейн» (далі по тексту - ТОВ «Ньютек-Юкрейн»).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2014 року по справі № 816/4000/14 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області № від 30.09.2014 р.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ-ПІ Сервіс" (ідентифікаційний код 37531625) судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Відповідач, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2014 року по справі № 816/4000/14 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ТОВ «ДІ-ПІ Сервіс» до Полтавської ОДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.09.2014 року № .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на акт ДПІ у Голосіївському районі м. Києва про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Сервіс-Трейд-Груп» та акт ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Торг-Ленд», стверджує про відсутність у останніх необхідних основних засобів, штату працюючих осіб, невстановлення місцезнаходження ТОВ «Сервіс-Трейд-Груп», неподання ним декларації з податку на прибуток за 2013 рік, анулювання свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Торг-Ленд» 16.04.2014 року, порушення відносно ТОВ «Торг-Ленд» справи про банкрутство, нездійснення вказаним підприємством такого виду діяльності, як «Оптова торгівля іншими машинами та устаткуванням», необхідного для поставки товарів в рамках господарських операцій за договором між позивачем та ТОВ «Торг-Ленд». Крім того, вказує на ненадання позивачем до перевірки сертифікатів якості на ТМЦ, поставлені позивачеві ТОВ «Сервіс-Трейд-Груп» (бурголовка БИТ212.7/100В913 № 9454 та композитні кутки «Kutrite» 3/16-1/8) та документів щодо транспортування цих ТМЦ, а також на помилку в заповненні товарно-транспортної накладної щодо поставки товару від ТОВ «Торг-Ленд» (невірне зазначення ідентифікаційного коду вантажовідправника). Також зазначив про ненадання позивачем до перевірки документів щодо використання придбаних бурголовок у власній господарській діяльності. Враховуючи викладене, вважає господарські операції між позивачем та ТОВ «Сервіс-Трейд-Груп», ТОВ «Торг-Ленд» такими, що не мають реального характеру, та наполягає на правомірності висновків акту перевірки ТОВ «ДІ-ПІ Сервіс» і прийнятого на їх підставі податкового повідомлення-рішення.

Позивач в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Стверджує, що господарські операції між позивачем по справі та контрагентами ТОВ «Сервіс-Трейд-Груп», ТОВ «Торг-Ленд» мали реальний характер та повністю підтверджені первинними документами, а відтак, висновки акту перевірки ТОВ «ДІ-ПІ Сервіс» є необґрунтованими, а прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість підлягає скасуванню.

Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому останній просив суд апеляційної інстанції розгляд справи № 816/4000/14 відкласти з посиланням на хворобу юриста ТОВ «ДІ-ПІ Сервіс» та неможливість залучити до участі у справі іншого представника, доказів наведених обставин суду не надав.

За змістом ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Відкладення розгляду справи у випадку неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, є правом суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, з огляду на відсутність перешкод для розгляду справи за наявними у ній матеріалами без надання пояснень представником позивача, з метою дотримання строків розгляду адміністративної справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, а розгляд справи слід провести за відсутності представника позивача.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "ДІ-ПІ Сервіс" (ідентифікаційний код 37531625, місцезнаходження: Полтавська область, Полтавський район, с. Гожули, вул. Кірова, 4/1) зареєстроване як юридична особа 03.03.2011 р.

За даними Головного управління статистики у Полтавській області до основних видів діяльності позивача за КВЕД-2010 відносяться: надання в оренду інших машин, устаткування та товарів; надання допоміжних послуг у сфері добування нафти та природного газу; виробництво машин і устаткування для добувної промисловості та будівництва; ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; оптова торгівля машинами й устаткуванням для добувної промисловості та будівництва; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (т.1, а.с. 120).

В період з 01.09.2014 р. по 05.09.2014 р. працівниками Полтавської ОДПІ проведено документальну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Торг-Ленд" та ТОВ "Сервіс-Трейд-Груп" за січень - березень 2014 року, результати якої оформлено актом від 12.09.2014 №286/22/37531625 (т.1, а.с. 18-50).

Вказаним актом перевірки зафіксовано, зокрема, порушення ТОВ "ДІ-ПІ Сервіс" вимог п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим платником занижено податкові зобов'язання з ПДВ на суму 39630,00 грн., у тому числі за лютий 2014 року - 860,00 грн., січень 2014 року - 38770,00 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач подав заперечення на вказаний акт перевірки (т.1, а.с. 52-53), за наслідками розгляду яких Полтавською ОДПІ надана відповідь про обґрунтованість висновків ревізора (т.1, а.с. 227-228).

На підставі вказаних висновків акту перевірки від 12.09.2014 р. №286/22/37531625 Полтавською ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення від 30.09.2014 р. № (т.1, а.с. 51), яким ТОВ "ДІ-ПІ Сервіс" збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 59445,00 грн. (39630,00 грн. - за основним платежем та 19815,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Скориставшись правом, закріпленим у п.56.1, п.56.19 ст.56 ПК України, позивач звернувся до суду з даним позовом про скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки позивач виконав усі передбачені законом умови щодо віднесення сплачених ним у ціні товару відповідних сум ПДВ до податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру податкового кредиту та задекларованих ним сум ПДВ, а відтак, висновки відповідача про завищення ТОВ «ДІ-ПІ Сервіс» податкового кредиту та заниження грошового зобов'язання з ПДВ є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що фактичною підставою для висновку Полтавської ОДПІ про п.185.1 ст.185, п.1881. ст.188, п.198.6 ст.198 ПК України слугувало твердження відповідача про відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем та постачальниками ТОВ "Торг-Ленд", ТОВ "Сервіс-Трейд-Груп".

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача необґрунтованими та такими, що не є підставою для збільшення позивачеві грошового зобов'язання з ПДВ, з наступних підстав.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як встановлено пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку, при цьому визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 31.01.2014 р. між ТОВ "Торг-Ленд" (продавець) та ТОВ "ДІ-ПІ Сервіс" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №ТL/DP-2014-1 (т.1, а.с. 84-86), за умовами якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця бурголовки, у відповідності до специфікації, яка оформлена додатком №1 (т.1, а.с. 87) до договору і є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його. Вартість товару за договором становить 232 620,00 грн., у тому числі ПДВ - 38 770,00 грн.

На підтвердження факту здійснення господарської операції позивачем надано до матеріалів справи копію рахунку-фактури №СФ-0000073 від 31.01.2014 (т.1, а.с. 88) та видаткової накладної №РН-0000049 від 31.01.2014 р. (т.1, а.с. 89).

Розрахунок здійснено в безготівковій формі згідно з платіжними дорученням №600 від 13.02.2014 р. (т.1, а.с. 90) та №647 від 18.03.2014 р. (т.1, а.с. 91).

На підтвердження права формування податкового кредиту за даною угодою позивач надав до матеріалів справи копію податкової накладної від 31.01.2014 р. №861 (т.1, а.с. 92), виписаної ТОВ "Торг-Ленд" на продаж бурголовки БИТ215.9/100В913 0.01 №3085, бурголовки БИТ215.9/100В913 0.01 №3484 та бурголовки БИТ215.9/100В613 0.03 №3238.

Перевезення придбаних бурголовок здійснювалося власним транспортом директора підприємства, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії товарно-транспортної накладної №0001 від 31.01.2014 р. (т.1, а.с. 230) та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу PEUGEOT PARTNER (т.1, а.с. 231).

З приводу посилань відповідача в апеляційній скарзі на невірне зазначення ідентифікаційного коду вантажовідправника у вказаній товарно-транспортній накладній (вказано код 38964177, що належить ТОВ «Торг Ленд», водночас вантажовіправником зазначено ТОВ «ДІ-ПІ Сервіс») колегія суддів зазначає, що окремі неточності в оформленні первинних документів самі собою не можуть бути достатньою підставою для висновку про відсутність господарської операції в цілому, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Крім того, слід вказати, що в даному випадку позивачем сформовано валові витрати не з вартості транспортних послуг, підставою для обліку яких є товарно-транспортна накладна, а з вартості придбаного і перевезеного товару, а тому помилка у заповненні товарно-транспортної накладної не є підставою для позбавлення права позивача на віднесення суми ПДВ з вартості придбаного товару до складу податкового кредиту.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем надано до матеріалів докази обліку та подальшого використання у власній господарській діяльності придбаних у ТОВ "Торг - Ленд" бурголовок, а саме: копії наказу про введення в експлуатацію основних засобів і визначення термінів їх використання №2-ОЗ від 31.01.2014 р. (т.1, а.с. 208), актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (т.1, а.с. 209-210).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.02.2014 р. між ТОВ "Сервіс-Трейд-Груп" (продавець) та ТОВ "ДІ-ПІ Сервіс" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №STG/DP-2014-1 (т.1, а.с. 67-68), за умовами якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця бурголовки та композитні прутки "Kutrite", у відповідності до специфікації, яка оформлена додатком №1 (т.1, а.с. 69) до договору і є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його. Вартість товару за договором становить 78 864,00 грн., у тому числі ПДВ - 13 144,00 грн.

На підтвердження факту здійснення господарської операції позивачем надано до матеріалів справи копії рахунку-фактури №СФ-0000058 від 28.02.2014 р. (т.1, а.с. 54) та видаткової накладної №РН-0000047 від 28.02.2014 р. (т.1, а.с. 70).

Розрахунок здійснено частково у безготівковій формі на суму 13 864,00 грн. згідно з платіжним дорученням №640 від 13.03.2014 р. (т.1, а.с. 74). Решту суми в розмірі 65000,00 грн. позивач сплатив згідно з платіжним дорученням №727 від 20.05.2014 р. (т.1, а.с. 73) на користь ТОВ "Аякс-компані" на підставі договору переведення боргу №2014/1 від 15.05.2014 р., укладеного між ТОВ "Сервіс-Трейд-Груп" (кредитор), ТОВ "Ді-Пі Сервіс" (первісний боржник) та ТОВ "Аякс-Компані" (новий боржник) (т.1, а.с. 156-157).

На підтвердження права формування податкового кредиту за даною угодою позивач надав до матеріалів справи копію податкової накладної від 28.02.2014 р. №143 (а.с. 71), виписаної ТОВ "Сервіс-Трейд-Груп" на продаж бурголовки БИТ212.7/100В913 №9454 та композитних прутків "Kutrite" 3/16-1/8.

Доставка товару, з огляду на його компактність, здійснювалася уповноваженим представником ТОВ "ДІ-ПІ Сервіс" самостійно, без використання послуг вантажоперевізників, власними силами в якості ручної поклажі пасажирським автотранспортом, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію довіреності №35 від 28.02.2014 р. на ім'я технічного директора Подзолкова О.А., копії квитків (т.1, а.с. 237), наказу про відрядження №03-В від 27.02.2014 (т.1, а.с. 235), звіту про використані кошти (т.1, а.с. 236).

У свою чергу, бурголовка, придбана у ТОВ "Сервіс-Трейд-Груп", в подальшому була реалізована ДП "Ньютек Юкрейн", про що укладено договір купівлі - продажу №DPS/NTU-2014-01 від 26.02.2014 р. (т.1, а.с. 75-76), на підставі якого виписано видаткову накладну (т.1, а.с. 78), податкову накладну (т.1, а.с. 80) та платіжне доручення (т.1, а.с. 81).

Колегія суддів зауважує, що ДП «Ньютек Юкрейн» в надісланих до суду першої інстанції письмових поясненнях підтвердило факт отримання та оприбуткування ним бурильної головки від ТОВ «ДІ-ПІ Сервіс» (т.1, а.с.186-187).

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів, оформлених в ході господарських операцій між ТОВ «ДІ-ПІ Сервіс» та постачальниками ТОВ «Торг Ленд» і ТОВ «Сервіс-Трейд-Груп» вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88), а податкові накладні - згідно з нормами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Щодо тверджень відповідача про ненадання позивачем до перевірки сертифікатів якості ТМЦ, придбаних у ТОВ «Сервіс-Трейд-Груп» (бурголовка БИТ212.7/100В913 № 9454 та композитні кутки «Kutrite» 3/16-1/8), колегія суддів зазначає, що такі документи не є первинними документами у розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податків, отже у позивача відсутній обов'язок зберігати документи щодо якості та відповідності товару, отриманого від вищевказаних контрагентів.

Крім того, згідно з довідкою ДП «Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» № 05-08/4359 від 04.11.2014 р. така продукція, як бурові головки, робоча частина яких містить синтетичні алмази, код УКТ ЗЕД 8207 19 10 00, композитні прутки "Kutrite" не підлягають обов'язковій сертифікації в Україні (т.2, а.с.1).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що господарські операції між позивачем та постачальниками ТОВ «Торг Ленд» та ТОВ «Сервіс-Трейд-Груп», є такими, що належним чином підтверджені первинними документами, а результати господарської операції з придбання ТМЦ у вказаних контрагентів, з урахуванням видів діяльності позивача за КВЕД, безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що підставою для висновку податкового органу про відсутність у позивача права на формування податкового кредиту за результатами відносин із вищевказаними контрагентами слугували, зокрема, відомості акту ДПІ у Голосіївському районі м. Києва № 394/3/26-50-22-03/10-38948595 від 21.05.2014 р. про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Сервіс-Трейд-Груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій за період з 01.12.2013 року по 30.04.2014 року та акту ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська № 1697/04-66-15-00/38964177 від 23.06.2014 р. про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Торг-Ленд» під час здійснення господарських відносин з контрагентами за січень 2014 р., якими встановлено відсутність у вказаних підприємств необхідних основних засобів та кількості працюючих, невстановлення місцезнаходження ТОВ «Сервіс-Трейд-Груп», порушення Слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві кримінальної справи за ч.2 ст.205 КК України, неподання ТОВ «Сервіс-Трейд-Груп» податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік, незнаходження ТОВ «Торг Ленд» за юридичною адресою, порушення відносно останнього справи про банкрутство, анулювання свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Торг-Ленд» 16.04.2014 року, що, на думку свідчить про відсутність реального характеру господарських операцій, вчинених ними з позивачем по справі.

Разом з тим, за приписами ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Колегія суддів зауважує, що з системного аналізу положень п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України, п.п.6. 7 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232, а також Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженої наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011р. за №34/18772; далі за текстом - Порядок №984) випливає, що зустрічна звірка полягає у співставленні первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання (в даному випадку, позивача) з даними платника податків (відносно якого проводиться перевірка), з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Отже, зустрічна звірка суб`єкта господарювання може бути проведена податковим органом лише з питань взаємовідносин з певним платником податків (відносно якого проводиться основна перевірка, в ході якої і виникає необхідність ініціювання зустрічної звірки) та лише в разі наявності у розпорядженні податкового органу первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу.

При цьому, судження податкового органу відносно правильності справляння платником податків сум податків та зборів за відображеними в податковій звітності показниками господарських операцій можуть бути викладені виключно в акті перевірки або довідці зустрічної звірки. Чинним законодавством не передбачено відображення таких суджень в акті про неможливість проведення перевірки або акті про неможливість проведення зустрічної звірки, де мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили таку неможливість.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що акт ДПІ у Голосіївському районі м. Києва № 394/3/26-50-22-03/10-38948595 від 21.05.2014 р. про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Сервіс-Трейд-Груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій за період з 01.12.2013 року по 30.04.2014 року та акт ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська № 1697/04-66-15-00/38964177 від 23.06.2014 р. про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Торг-Ленд» під час здійснення господарських відносин з контрагентами за січень 2014 р., на які посилається відповідач в акті перевірки ТОВ «ДІ-ПІ Сервіс», не є належними та допустимими доказами безтоварності господарських операцій з реалізації товарів позивачеві вказаними контрагентами.

Твердження відповідача про те, що зазначені контрагенти позивача не знаходяться за юридичною адресою або їх місцезнаходження не встановлено, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів такого твердження у вигляді відповідних записів у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців або направлених державному реєстратору повідомлень про відсутність вказаних підприємств за місцезнаходженням.

З приводу доводів відповідача про порушення відносно ТОВ Торг-Ленд" справи про банкрутство та анулювання свідоцтва про реєстрацію вказаного підприємства платником ПДВ колегія суддів зазначає, що вищевказані події відбулися 05.08.2014 року та 16.04.2014 року відповідно, тобто, після проведення позивачем господарських операцій із ТОВ "Торг-Ленд", а відтак, такі твердження відповідача не є свідченням безтоварності даних господарських операцій.

Посилання Полтавської ОДПІ на нездійснення ТОВ "Торг-Ленд" такого виду діяльності, як "Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням", необхідного, на думку відповідача, для здійснення господарських операцій з поставки ТОВ "ДІ-ПІ Сервіс" бурильних головок, спростовується наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.1, а.с.247-252).

Згідно з п. 6 Порядку № 984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У відповідності до п. 5. 2. Порядку № 984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожними відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово - господарської діяльності та господарську операцію, в результаті якої здійснено порушення.

З огляду на приписи п.п. 5.2, 6 Порядку №984, колегія суддів дійшла висновку, що до набуття законної сили рішенням суду про визнання недійсним правочину, за яким платником податків було сформовано податковий кредит з ПДВ, податковий орган не має правових підстав для відображення в акті перевірки судження про вчинення таким платником порушення податкового законодавства щодо правильності та повноти справляння податків за цим правочином.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Колегія суддів зазначає, що платник податків, в даному випадку позивач ТОВ «ДІ-ПІ Сервіс», не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни контрагентів своїх контрагентів, що надавали йому послуги, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

При цьому колегія суддів зауважує, що обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг) по ланцюгу.

Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з даного питання, викладеною у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року у справі N 21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі N 21-573во10, яка в силу ч.2 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України. Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність віднесення позивачем сум ПДВ по взаємовідносинам із ТОВ «Торг Ленд» та ТОВ «Сервіс-Трейд-Груп» до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 30.09.2014 р., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2014р. по справі № 816/4000/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Жигилій С.П. Русанова В.Б.