Справа № 815/5247/14
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5247/14

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Берекет Н.В.,

за участю апелянта - ОСОБА_1,

представника відповідача - Хитрової Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління статистики в Одеській області, за участю третьої особи: виконуючого обов'язки начальника Головного управління статистики в Одеській області Копилової Тетяни Володимирівни про поновлення на публічній службі, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ виконуючого обов'язки Головного управління статистики в Одеській області Копилової Т.В. № 20-к від 13.08.2014 р., яким її було звільнено з посади начальника відділу статистики в Арцизькому районі, у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, а на запропоновану посаду начальника відділу статистики соціальних програм та послуг управління статистики в Арцизькому районі не переведено; поновити позивача на роботі на посаді начальника відділу статистики соціальних програм та послуг управління статистики в Арцизькому районі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.08.2014 р. по день поновлення на роботі. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вважає звільнення незаконним, оскільки воно відбулось не внаслідок скорочення посади, а внаслідок чергової реорганізації установи.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову на підстав позовних вимог позивача.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Державна служба статистики України наказом від 26.05.2014 № 166 «Про відокремлені підрозділи Головного управління статистики в Одеській області» створила управління статистики в Арцизькому районі, управління статистики в Котовському районі, управління статистики в Саратському районі та сектор статистики у Ширяївському районі, що є відокремленими підрозділами Головного управління статистики в Одеській області (п.1).

Крім того, пп. 2.1 п. 2 вищезазначеного наказу, закрито відділи статистики в Арцизькому та Тарутинському районах, що є відокремленими підрозділами відповідача та передані їх функцій управлінню статистики в Арцизькому районі з 01.08.2014 р.

Згідно приписів Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», головне управління статистики надало до Єдиного державного реєстру повідомлення про припинення діяльності відділу статистики в Арцизькому районі та реєстраційну картку про створення відокремленого підрозділу юридичної особи за формою 5, згідно з якими державний реєстратор вніс запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про створення нового підрозділу - управління статистики в Арцизькому районі.

З урахуванням приписів статті 49-2 Кодексу законів про працю України, Головне управління статистики в Одеській області 27.05.2014 попередило всіх працівників зазначеного відокремленого підрозділу про скорочення їх посад з 01.08.2014 р. та запропонувало посади у новому відокремленому підрозділі - в управлінні статистики в Арцизькому районі.

Попередженням № 15-30/183 від 27.05.2014 р. ОСОБА_1 повідомлено про звільнення протягом 2-х місяців та запропоновано переведення на посаду начальника відділу статистики соціальних програм та послуг управління статистики в Арцизькому районі. З переведенням на запропоновану посаду ОСОБА_1 погодилась.

Також судом першої інстанції встановлено, що 21 липня 2014 року було проведено конкурс на заміщення посади начальника відділу статистики соціальних програм та послуг управління статистики в Арцизькому районі. ОСОБА_1 було повідомлено про проведення конкурсу та запропоновано їй взяти у ньому участь на замішення посади начальника відділу статистики соціальних програм та послуг управління статистики в Арцизькому районі. Оскільки ОСОБА_1 заяву на участь у конкурсі до відділу кадрового забезпечення Головного управління статистики в Одеській області не подала, у конкурсі участі не приймала, Головне управління статистики в Одеській області наказом № 20-к від 13.08.2014 року, на підставі наказу Державної служби статистики України від 06 травня 2014 року № 131 «Про затвердження граничної, чисельності працівників Головного управління регіональної статистики, головних управлінь статистики в областях та м. Києві»; штатного розпису Головного управління статистики в Одеській області, затвердженого Головою Держстату України Осауленком О.Г. від 27.05.2014р.; попередження про скорочення від 27.05.2014 №15-30/183, листку непрацездатності серія ATE № 560562, звільнили ОСОБА_1 з посади начальника відділу статистики в Арцизькому районі у зв'язку зі скорочення штату працівників (п. 1 статті 40 КЗпП України).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що призначення на посади шостої - сьомої категорії державних службовців передбачених ст. 25 Закону України "Про державну службу", проводиться на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України. Оскільки ОСОБА_1 не зверталась із заявою про прийняття участі у конкурсі, судом першої інстанції зроблено висновок, що позивач з власної ініціативи не вчинила дій для отримання вакантної посади.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Як вбачається із п.1 ст.40 Кодеку законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі - постанова № 9) містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що наказом №56 від 21.02.2013 року затверджено граничну чисельність працівників територіальних органів Держстату України. Відповідно до додатку №1 цього наказу, гранична чисельність працівників Головного управління статистики в Одеській області з 14.05.2013 року повинна складати усього 524 особи з 01.01.2014 року 522 особи. Чисельність фахівців з інтерв'ювання, які проводять вибіркові обстеження населення з 14.05.2013 року 49 осіб, з 01.01.2014 року 47 осіб.

Відповідно до наказу №166 Державної служби статистики України від 26.05.2014 року "Про відокремлені підрозділи Головного управління статистики в Одеській області" створено управління статистики в Арцизькому районі, управління статистики у Котовському районі, управління статистики у Саратському районі та сектор статистики у Ширяєвському районі, що є відокремленими підрозділами Головного управління статистики в Одеській області. Відповідно до вищезазначеного наказу відділ статистики в Арцизькому районі та відділ статистики у Тарутінському районі, що є відокремленими підрозділами Головного управління статистики в Одеській області - закрито а їх функції передано управлінню статистики в Арцизькому районі.

Відповідно до штатного розпису Головного управління статистики на 2014 рік, який затверджено 13 березня 2014 року у відділі статистики в Арцизькому районі штатна чисельність працівників складала 7 одиниць, в Тарутінському районі -7 одниць (всього 14).

З урахуванням зміненого штатного розпису посаду начальника відділу скорочено та створено посаду начальника управління, усього штатна чисельність працівників складає 12 осіб.

Порівнюючи Положення про відділ статистики в Арцизькому районі затвердженого Головним управлінням статистики в Одеській області від 06.03.2012 року та Положення про Управління статистики в Арцизькому районі Головного управління статистики в Одеській області затвердженого наказом Головного управління статистики в Одеській області 25.07.2014 року №164 судова колегія приходить до висновку, що завданням управління статистики в Арцизькому районі є забезпечення реалізації державної політики у сфері статистики в Арцизькому та Тарутінському районах.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що фактично відбулась реорганізація в межах Головного управління статистики в Одеській області, відповідно до якої змінилась підпорядкованість відділів, відділ статистики в Арцизькому районі та відділ статистики в Тарутінському районі перетворено в управління статистики в Арцизькому районі.

Таким чином, внаслідок реорганізації структурних підрозділів Головного управління статистики в Одеській області замість відділення відділу статистики в Арцизькому районі та відділу статистики в Тарутінському районі створено управління статистики в Арцизькому районі.

Відповідно до ст. 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Частинами першою - третьою статті 49-2 КЗпП України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Отже, з системного аналізу наведених правових норм вбачається, що при скороченні чисельності штату працівників на власника або уповноважений ним орган покладено обов'язок попередити працівника про вивільнення не пізніше ніж за два місяці до вивільнення, за відсутності переважного права на залишення на роботі запропонувати іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а, в разі відмови від переведення на іншу роботу, довести до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Таким чином трудове законодавство України дає право адміністрації при скорочені чисельності штату працівників надавати переважне право на залишення на роботі працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Таке право отримало назву «переважного права» на залишення на роботі. Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. У процесі такого порівняльного аналізу враховуються такі обставини: наявність відповідної освіти, післядипломну освіту, документи про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи у роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалого перебування на лікарняних листках, відсутність браку, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних робіт тощо.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням статистики в Одеській області 27.05.2014 року за №15-30/183 начальника відділу статистики в Арцизькому районі ОСОБА_1 та 27.05.2014 року за № 15-30/189 начальника відділу статистики у Тарутінському районі ОСОБА_2 попереджено про скорочення займаних ними посад та запропоновано відповідно до ст. 49-2 КЗпП України переведення на посаду начальника відділу статистики соціальних програм та послуг управління статистики в Арцизькому районі, які в свою чергу надали згоду на переведення їх на запропоновану посаду.

З огляду на вищезазначене, судова колегія вважає, що відповідач, в порушення ст. 42 Кодексу Законів про працю України, не здійснив порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації працівника, що повинен залишитись на роботі, і того, хто підлягає звільненню, не навів даних, що свідчать про переважне право одного перед іншим, та запропонував одночасно двом працівникам на переведення їх на одну і ту ж посаду.

Крім того, наказом від 13.08.2014 року № 20-к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу статистики в Арцизькому районі з 13.08.2014 року у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі наказу Державної служби статистики України від 06.05.2014 року №131 "Про затвердження граничної чисельності працівників Головного управління регіональної статистики, головних управлінь статистики в областях та м. Києві"; штатний розпис Головного управління статистики в Одеській області; попередження про скорочення від 27.05.2014 року №15-30/183, листка непрацездатності.

Таким чином, однією з підстав для звільнення ОСОБА_1 є попередження про скорочення від 27.05.2014 року №15-30/183, в якому позивач погодилась на переведення її на запропоновану відповідачем посаду, однак незважаючи на її згоду про переведення на посаду начальника відділу статистики соціальних програм та послуг управління статистики в Арцизькому районі ОСОБА_1 було звільнено за скороченням штату.

Судова колегія не приймає до уваги посилання відповідача на статтю 15 Закону України "Про держану службу" оскільки відповідно до зазначеної статті, на конкурсній основі здійснюється прийняття осіб на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 19.03.1982 року працювала в Арцизькій районній інформаційно-обчислювальній станції, яка була реорганізована, і з 21.12.2011 року перетворена у відділ статистики в Арцизькому районі Головного управляння статистики в Одеській області Державної служби статистики України. В 1998 році ОСОБА_1 присвоєно 11 ранг державного службовця. З 06.03.2012 року до часу звільнення позивач працювала на посаді начальника відділу статистики в Арцизькому районі Головного управління статистики в Одеській області Державної служби статистики України і повторного прийняття на роботу не потребувала.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з порушенням трудового законодавства, оскільки відповідач мав можливість перевести її на запропоновану ним посаду, на яку позивачка надала свою згоду, однак не здійснив ніяких дій, щодо забезпечення роботою з числа працюючих осіб, а прийняв на роботу на конкурсній основі сторонню особу.

З огляду на вищезазначене, судова колегія приходить до висновку, що судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ №20 Головного управління статистики в Одеській області від 13.08.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу статистики в Арцизькому районі в зв'язку зі скороченням.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу статистики в Арцизькому районі Головного управління статистики в Одеській області Державної служби статистики України.

Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 13.08.2014 року по день поновлення її на роботі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 16.01.2015 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик