Справа № 569/2638/14-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кучина Н.Г.
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"21" січня 2015 р. Справа № 569/2638/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "11" листопада 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок призначеної пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом про визнання дій Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне в частині стягнення переплати в сумі 40 337 грн. неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату безпідставно утриманого з його пенсії, починаючи з 26 серпня 2014 року.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Рівне щодо стягнення переплати з ОСОБА_3 у розмірі 40337,00 грн.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату безпідставно утриманого з його пенсії, починаючи з 26 серпня 2014 року.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.

Позивач апеляційну скаргу не визнав і просить залишити її без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з"явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 січня 2012 року на підставі заяви ОСОБА_3 призначено пенсію по інвалідності.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 30 серпня 2005 року у справі №15/512 за позовом Рівненської державної податкової інспекції до ФОП ОСОБА_3 позов був задоволений, підприємницька діяльність припинена.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 станом на 31 грудня 2011 року не був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач в період призначення пенсії, а саме з 25 січня 2012 року не був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, а в подальшому з 01 лютого 2013 року відомості про нього як підприємця були завантажені без його відома та з відміткою про те, що свідоцтво про його державну реєстрацію є недійсним, а отже жодної підприємницької діяльності він не здійснював, та виконав всі дії по припиненню підприємницької діяльності, оскільки його свідоцтво вважалось недійсним, враховуючи наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.102 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсіонер зобов'язаний своєчасно повідомляти органи соціального забезпечення про прийом на роботу, звільнення з роботи, змінах у складі сім'ї і про зміну місця проживання, а також обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи б судовому порядку.

Пунктом 4 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій, та, грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4, визначено , що для розгляду питань, пов'язаних із списанням переплат пенсій, в районах, містах і районах у містах утворюються постійно діючі міжвідомчі комісії, до складу яких входять працівники районної державної адміністрації або відповідного органу місцевого самоврядування (за згодою), органів Пенсійного фонду, праці та соціального захисту населення (за згодою).

Пунктами 5,6 вказаного Порядку передбачено, що на розгляд постійно діючої, міжвідомчої комісії відповідними органами Пенсійного фонду передаються пенсійні справи та особові рахунки, по яких за результатами інвентаризації або перевірок виявлено переплати пенсій, що включені в окремий інвентаризаційний опис (відомість) як безнадійні до стягнення. За результатами розгляду міжвідомча комісія приймає рішення.

Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців"(надалі Закон) фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису прo державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Згідно з приписами ч.9 ст.47 Закону , для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця фізична особа-підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу певний перелік документів, на підставі яких державним реєстратором доводиться реєстрація припинення фізичної особи.

Частиною 5 статті 49 вищевказаного Закону визначено, що порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством фізичної особи-підприємця, здійснюється за процедурами, встановленими ретинами 9-18 статті 47 цього Закону.

Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою- підприємцем.

Тому, внесення до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб- підприємців відомостей про судове рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що не пов'язано з банкрутством, не позбавляє її обов'язку надати державному реєстратору перелік документів, для остаточного припинення підприємницької діяльності та внесення цих відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Матеріалами справи підтверджується, що ні на момент подачі заяви на отримання пенсії (а.с.33), ні в подальшому (а.с.34) позивач не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, оскільки відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 28 жовтня 2014 року вбачається, що включення відомостей про фізичну особу-підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію, вважається недійсним було вчинено 01.02.2013 року ( а.с. 34) після призначення позивачу пенсії і без його відома та згоди.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що з 01 липня 2004 року набрав чинності Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", де пунктом 2 розділу VIII Прикінцевих положень, який зобов'язав суб'єктів підприємницької діяльності, державна реєстрація яких була здійснена до набрання чинності вищевказаного Закону , подати державному реєстратору реєстраційну карту для включення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Процедура включення до Єдиного державного реєстру тривала до 03.03.2012 року. Позивач реєстраційну картку для включення до Єдиного державного реєстру не подавав.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції № 575/5 від 12.04.2012 року була створена тимчасова міжвідомча спеціальна комісія з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, не включених до Єдиного державного реєстру.

На підставі наданої Комісією інформації Адміністратором Єдиного державного реєстру до реєстру 01.02.2013 року завантажені відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 з відміткою про те, що його свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним.

Вказані обставини підтверджені листом Головного управління юстиції № 4602/07-06/19/07 ( а.с. 13).

Отже , судом достовірно встановлено , що позивач на час призначення пенсії і в подальшому підприємницькою діяльністю не займався, не був зареєстрований як суб"єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець, недостовірних відомостей до відповідача не подавав, а тому колегія суддів прийшла до висновку , що суд першої інстанції, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами по справі докази, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Включення 01.02.2013 року до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців , відомостей про фізичну особу-підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію, вважається недійсним , без відома та згоди позивача, не може свідчити, що позивач був зареєстрований як суб"єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець та займався підприємницькою діяльністю.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову судом першої інстанції винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому її потрібно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "11" листопада 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено 22.01.2014

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33023

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

- ,