Справа № 821/55/15-а
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/55/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача-2 - Демидової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комсомольського РВ у м.Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Комсомольського РВ у м.Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (далі - Комсомольський РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області, відповідач-1), Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (далі - УДМС України в Херсонській області, відповідач-2), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, зобов'язати відповідача-1 розглянути повторно заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну та надати дозвіл на імміграцію в Україну.

Свої вимоги мотивує протиправністю відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну, оскільки відповідачем-1 жодних обґрунтувань прийняття такого рішення та посилань на конкретні норми Закону не зазначено.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, вказавши на те, що оскаржуваним рішенням відповідач-1 протиправно позбавив його права на отримання дозволу на імміграцію в Україну, чим порушив вимоги Закону України "Про імміграцію" та гарантовані йому Конституцією України права. Вважає відмову відповідача-1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну безпідставною.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог. Зазначила, що підставою для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію позивача слугував лист УСБУ в Херсонській області від 05.11.2014 р. про доцільність відмови ОСОБА_1 у оформлені дозволу на імміграцію. Вважає, що при прийнятті рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну територіальним підрозділом УДМС України в Херсонській області здійснені усі дії, передбачені вимогами діючого законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача-2, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.Печеніги Чугуївського району Харківської області, 28.08.2014 р. звернувся до Комсомольського РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.3 ч.3 ст.4 Закону України "Про імміграцію", як особа що народилася в Україні.

12.12.2014 р. Комсомольським РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.6 ч.1 ст.10 Закону України "Про імміграцію".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовий статус, основні права, свободи та обов'язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні і порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну або виїздом з України регулюється Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до ст.4 якого, іноземці та особи без громадянства в порядку, визначеному законом України про імміграцію, можуть, зокрема, іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України "Про імміграцію" від 07.06.2001 р. № 2491-ІІІ (далі - Закон 2491-ІІІ).

Згідно ст.1 Закону № 2491-ІІІ імміграція - прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання та іммігрант це іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Порядок надання дозволу на імміграцію в Україну на постійне проживання та перелік документів, необхідних для отримання такого дозволу, визначено ст.9 Закону № 2491-ІІІ.

У свою чергу, з метою реалізації положень Закону № 2491-ІІІ Кабінетом Міністрів України 26.12.2002 р. прийнято постанову № 1983, якою затверджено Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію й поданнями про його скасування і виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Цей Порядок визначає процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію в Україну іноземцям та особам без громадянства, поданням про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також повноваження центральних органів виконавчої влади України, підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію.

Порядок подання заяви про отримання дозволу на імміграцію, перелік необхідних документів та порядок їх розгляду, крім ст.9 Закону № 2491-ІІІ, визначено п.п.11-14 Порядку, за якими територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з'ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених ст.10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до регіональних органів СБУ, Національного центрального бюро Інтерполу та Держприкордонслужби. Регіональні органи СБУ, Національне бюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять у межах своєї компетенції у місячний термін після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який зробив запит.

У судовому засіданні представник відповідача-2 зазначила, що підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на імміграцію є п.6 ч.1 ст.10 Закону України "Про імміграцію". Також не заперечувала того, що позивачем дотримано порядок подання документів для отримання дозволу, документи оформлені правильно та подані у повному обсязі.

Перелік підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію передбачений ст.10 Закону № 2491-ІІІ та є вичерпним. Згідно п.6 ч.1 цієї статті дозвіл на імміграцію не надається: в інших випадках, передбачених законами України.

Із дослідженого судом листа УСБУ в Херсонській області від 05.11.2014 р. № 71/2231-13407 вбачається, що з метою недопущення загрози засадам національної безпеки України (використання РФ своїх громадян для проведення протиправної діяльності на території України), Управління вважає за доцільне відмовити ОСОБА_1 у оформленні дозволу на імміграцію.

Суд зауважує, що в листі УСБУ в Херсонській області не наведено жодних фактів, які б свідчили про наявність підстав вважати позивача особою, що вчиняє протиправну діяльність на території України, яка б загрожувала національній безпеці. Вказаний лист ґрунтується на інформації щодо існування загрози для національної безпеки загалом, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в південному регіоні України.

Таким чином, суд вважає, що лист УСБУ в Херсонській області не містить обставин, що передбачені законодавством України як підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію.

Згідно ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтями 11, 71 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем-1 не надано суду належних доказів існування інших обставин, що передбачені ст.10 Закону № 2491-ІІІ, для відмови в наданні дозволу на імміграцію, окрім листа УСБУ в Херсонській області.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідачем-1 не доведено наявність підстав, визначених п.6 ч.1 ст.10 Закону № 2491-ІІI щодо відмови позивачу у наданні дозволу на імміграцію в Україну, а тому вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення від 12.12.2014 р. про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну та зобов'язання повторно розглянути заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання надати дозвіл на імміграцію в Україну, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.6 Закону № 2491-III Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції: 1) організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; 2) організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; 3) організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються; 4) організовує роботу з видання та вилучення у випадках, передбачених цим Законом, посвідок на постійне проживання; 5) забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Таким чином, саме до виключної компетенції УДМС України в Херсонській області відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, а тому, враховуючи вимоги ст.8 Конституції України, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Положеннями ч.3 ст.94 КАС України визначено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно квитанції від 06.01.2015 р. ОСОБА_1 за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у сумі 73,08 грн.

Позивачем заявлено 3 позовні вимоги, з яких за результатами розгляду справи судом задоволено 2, а тому поверненню підлягає сума судового збору у розмірі 48,72 грн.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Комсомольського РВ у м.Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 12.12.2014 р. про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на імміграцію в Україну.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 48 (сорок вісім) грн. 72 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 січня 2015 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 3.1.3