Справа № 807/3624/14
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2014 рокум. Ужгород№ 807/3624/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Лумей В.Г.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

відповідача 1: Ужгородський міський центр зайнятості, представник - Скочиляс Г.М.,

відповідача 2: Лисичанський міський центр зайнятості, представник - не з'явився,

третьої особи: ОСОБА_3 - не з'явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до Ужгородського міського центру зайнятості; Лисичанського міського центру зайнятості; третя особа - ОСОБА_3 про визнання факту припинення трудового договору та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 23 грудня 2014 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 29 грудня 2014 року.

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з уточненою позовною заявою до Ужгородського міського центру зайнятості; Лисичанського міського центру зайнятості; третя особа - ОСОБА_3 якою просить визнати факт припинення трудового договору між позивачем та її роботодавцем ФОП ОСОБА_3 та зобов'язати Лисичанський міський центр зайнятості зняти з реєстрації вже розірваний трудовий договір, укладений між позивачкою та ФОП ОСОБА_3

Позов мотивовано тим, що 01.02.2012 року між позивачкою та ФОП ОСОБА_3 було укладено трудовий договір, відповідно до якого позивачку було прийнято на роботу на посаду бухгалтера. 02.02.2012 року вказаний трудовий договір було зареєстровано в Алчевському міському центрі зайнятості, а вже 15.08.2014 року було розірвано за згодою сторін.

У зв'язку із проведенням бойових дій на території м. Алчевськ, вказаний вище трудовий договір не було можливості зняти з реєстрації по причині закриття Алчевського міського центру зайнятості.

10.11.2014 року позивачка з метою отримання статусу безробітного звернулася до Ужгородського міського центру зайнятості, де виникла необхідність зняття з реєстрації трудового договору від 01.02.2012 року, який був розірваний сторонами 15.08.2014 року.

В Ужгородському міському центру зайнятості позивачці було повідомлено, що для отримання статусу безробітнього слід зняти з реєстрації вже розірваний трудовий договір від 01.02.2012 року. Також Ужгородським міським центром зайнятості додатково було повідомлено позивачку про необхідність наявності двох сторін договору та те, що навіть при наявності обох сторін у нього не має доступу до відповідної бази даних, де зареєстрований договір обліковується.

На підстави наведеного позивачка уточнила свої позовні вимоги, просила залучити Лисичанський міський центр зайнятості в якості співвідповідача, а ФОП ОСОБА_3 в якості третьої особи (а.с.35) та просила зобов'язати Лисичанський міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір, укладений 01.02.2012 року між позивачкою та ФОП ОСОБА_3,

Позивачка вважає, що необхідність зняття з реєстрації трудового договору потрібна їй для можливості обліку в державній службі зайнятості, отримання статусу безробітного та отримання нею соціальних послуг, включаючи виплату допомоги по безробіттю.

В судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача 1 - Ужгородський міський центр зайнятості не заперечив щодо факту припинення трудового договору між позивачем та ФОП ОСОБА_3, в решті позовних вимог просив відмовити з мотивів наведених у письмових запереченнях.

В судове засідання відповідач 2 - Лисичанський міський центр зайнятості не з'явився та не забезпечив явку свого представника, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується Актом телефонограми (а.с.44).

В судове засідання третя особа - ОСОБА_3 не з'явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, факт розірвання договору підтверджує, просила зобов'язати Лисичанський міський центр зайнятості зняти з реєстрації вже розірваний трудовий договір № 0 від 02.02.2012 року (а.с.38).

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

01.02.2012 року між позивачкою та ФОП ОСОБА_3 було укладено трудовий договір, відповідно до якого позивачку було прийнято на роботу на посаду бухгалтера (а.с.5-6). 02.02.2012 року вказаний трудовий договір було зареєстровано в Алчевському міському центрі зайнятості.

14.08.2014 року позивачка подала заяву своєму роботодавцю про звільнення, у зв'язку з виїздом із зони АТО в іншу місцевість (а.с.31). Дана заява була задоволена, а договір розірваний.

У судовому засіданні було встановлено, що позивачка виїхала в зв'язку з веденням бойових дій та проведенням антитерористичних операцій з м. Алчевськ Луганської області до м. Ужгород Закарпатської області. При цьому вона разом зі своїм роботодавцем ФОП ОСОБА_3 (Луганська область м. Алчевськ) дійшли згоди про припинення трудового договору ще в серпні 2014р. В цей період неодноразово намагалися вже розірваний договір зняти з реєстрації, але Алчевський центр зайнятості в якому позивачка та її роботодавець обслуговувалися з серпня 2014р. не працював по причині проведення бойових дій та антитерористичних операцій. Поштовий зв'язок також не працював всі направлені конверти верталися з позначкою «пошта тимчасово не відправляється». ( а.с.29)

Під час судового розгляду по місцю свого проживання (м. Ужгород) позивачці стало відомо, що з 17.09.2014р. відповідно до Наказу Луганського обласного центру зайнятості № 91 (а.с.25) Лисичанському міському центру зайнятості надано право прийняття рішення щодо зняття з обліку громадян, облікованих в Алчевському міському центрі зайнятості.

03.12.2014р. позивачка звернулась вже до Лисичанського міського центру зайнятості із заявою та додатками (а.с.33) щодо необхідності зняття з реєстрації вже розірваного трудового договору від 02.12.2012р. за № 0 без особистої її присутності в зв'язку з виїздом із зони проведення бойових дій та антитерористичних операцій з м. Алчевськ Луганської області до м. Ужгород Закарпатської області. Вказана заява була направлена факсовим та поштовим зв'язком, що в свою чергу підтверджено матеріалами справи.

Аналогічну за змістом заяву (а.с.41) до Лисичанського центру зайнятості 02.12.2014р. було подано і роботодавцем позивача ОСОБА_3 в якій зазначено, що трудові відносини з позивачкою припинені ще в серпні 2014р., а позивачка ОСОБА_1 вже на обліку в Пенсійному фонді не перебуває, де числиться як звільнена, а сама заявниця (роботодавець) знаходиться на тимчасово окупованій території та з'явитися до центру зайнятості в м. Лисичанськ в неї немає можливості, оскільки проживає в м. Алчевськ Луганської області та просить зняти з реєстрації договір.

09.12.2014р. Лисичанський міський центр зайнятості надав відповідь як позивачці (а.с.51-52) так і роботодавцю, де зазначив, що зняття трудового договору з реєстрації можливе за умови подачі певних документів. Але в той же час зазначає, що за відсутності сторін трудового договору не уповноважений знімати з реєстрації трудовий договір на підставі наданих ними заяв.

28.10.2014 року набрав чинності наказ Міністерства соціальної політики України від 16.09.2014р. № 660 "Про внесення змін до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року N 260", відповідно до якого пункт 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року N 260, викладено в наступній редакції: "У разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору".

Ч.1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Таким чином, відсутність факту зняття з реєстрації трудового договору від 01.02.2012р. означає, що позивач відноситься до зайнятого населення, яке не може претендувати на статус безробітного.

Ч.1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Ч.3 ст. 21 КЗпП України передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

П.4 ст. 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Пунктами 1, 7 Положення "Про Державну службу зайнятості України", затвердженого Указом Президента України від 16.01.2013р. N 19/2013, передбачено, що державна служба зайнятості України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Служба входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Служба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах, а також через міжрегіональні територіальні органи Служби.

Суд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо справа щодо пов'язаних вимог територіально підсудна різним місцевим адміністративним судам, то її розглядає один з цих судів за вибором позивача, а якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. ч. 3 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

На підставі наведеного, з врахуванням норм передбачених Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, беручи до уваги те, що зняття з реєстрації вже розірваного договору має на меті отримання статусу безробітнього та те, що позивачка згідно довідки від 12.11.2014р. (а.с.11) перемістилася з тимчасово окупованої території м. Алчевськ (Луганська область) до м. Ужгород (Закарпатська область) те, що центр зайнятості де проводилося обслуговування та реєстрація трудового договору у (м. Алчевськ) не працює та в момент розірвання договору не працював, повноваження на зняття з реєстрації передані Лисичанському міському центру зайнятості тільки 17.10.2014р., з'явитися до якого не має можливості ні у роботодавця ні у позивачки в зв'язку з необхідністю перетинати тимчасово окуповану територію, наявності факту неодноразового звернення зі всіма необхідними документами для проведення реєстрації зняття трудового договору, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 11, 18, 21, 70, 71,72, 160-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Ужгородського міського центру зайнятості; Лисичанського міського центру зайнятості; третя особа - ОСОБА_3 про визнання факту припинення трудового договору та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Встановити факт припинення трудового договору укладеного 01.02.2012 року між позивачкою ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3

Зобов'язати Лисичанський міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір, укладений 01.02.2012 року між позивачкою та ФОП ОСОБА_3,

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяП.П. Микуляк