Справа № 804/19230/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 р. Справа № 804/19230/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЩербак А.Ю.
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Юзьвак А.Я. Копань А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.10.2014р.,-

ВСТАНОВИВ:

20.11.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» звернулося з позовом до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та просить визнати нечинним і скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 01.10.2014р. № відповідача повністю.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що не погоджується з оспорюваним податковим повідомленням-рішенням, оскільки воно прийнято за незаконними, необґрунтованими та надуманими висновками, викладеними в акті від 29.09.2014р. №213/22-03-33892810, вважає, що факт належного оформлення первинними документами та фактичного здійснення господарської операції щодо поставки товару від ТОВ «Термінал Холдінг» до позивача підтверджується рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2014р. у справі №804/13966/14, позивачем до перевірки були надані усі необхідні документи, а тому вказані обставини додаткового доказування не потребують. Окрім того, позивач вважає, що запити перевіряючого №1 та №2, які були надані головному бухгалтеру позивача 18.09.2014р. були підписані податковим інспектором Мамай Ю.А., що є порушенням абз.2 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, так як згідно вказаної норми запити підписуються керівником (заступником керівника) контролюючого органу. За викладеного, позивач вважає, що запити №1 та №2 від 18.09.2014р. складені з порушенням чинного податкового законодавства, є необґрунтованими та незаконними. У додаткових поясненнях позивач вказує на те, що контролюючим органом незаконно були витребувані сертифікати якості отриманої продукції, картки складського обліку, договори оренди складського, офісного приміщення та обладнання, калькуляційні картки та оборотно-сальдові відомості, так як вказані документи не мають ніякого відношення до взаємовідносин позивача з ТОВ «Термінал Холдінг».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, у письмових запереченнях на позов просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі посилаючись на те, що відповідачем у період з 16.09.2014р. по 22.09.2014р. було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при нарахуванні та сплаті ПДВ при проведенні господарської операції з ТОВ «Термінал Холдінг» за період з 01.01.2014р. по 30.04.2014р. за результатами якої складено акт від 29.09.2014р. №213/22-03-33892810 та встановлено порушення п.44.1, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України, на підставі якого відповідачем було прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення від 01.10.2014р. щодо ненадання позивачем до перевірки первинних документів. Представник відповідача вказує на те, що відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим особам органів ДПС у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов'язані з ним, такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. У разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, встановлені в абз.2 п.44.7 платник податку не надає посадовим особам органу ДПС, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності, а тому, зазначене у відповідності до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України не дає позивачу права на формування даних податкового обліку. Представник відповідача вважає, що наведені позивачем доводи у позові не спростовують факту встановленого порушення та не є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.

Судом у ході судового розгляду справи встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» зареєстровано як юридична особа 18.12.2005р. виконавчим комітетом Павлоградської міської ради Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Терьошкіна,9 та з 21.12.2005р. перебуває на обліку у Західно-Донбаської об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію від 18.12.2005р. та копією довідки статистики від 14.05.2012р. (а.с.43-44).

У період з 16.09.2014р. по 22.09.2014р. податковою інспекцією на підставі наказу №719 від 16.09.2014р., п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при нарахуванні та сплаті податку на додану вартість при проведенні господарських операцій з ТОВ «Термінал Холдінг» за період з 01.01.2014р. по 30.04.2014р. за результатами якої складено акт №213/22-03-33892810 від 29.09.2014р. за висновками якого було встановлено порушення п.44.1, п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України - завищено розмір податкового кредиту на загальну суму 14250,60 грн. по податковій накладній включеній до декларації за квітень, виписаній у січні 2014р., тобто висновки по акту перевірки від 22.07.2014р. №156/10/04/22.01 є обґрунтованими та відповідають вимогам діючого законодавства(а.с.10-16).

На підставі вищевказаного акту перевірки, податковою інспекцією 01.10.2014р. було прийнято податкове повідомлення-рішення № за яким відповідно до п.44.1, п.44.6 п.44.3 ст.44, п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за штрафними санкціями у розмірі 510 грн. (а.с.9).

Позивач оспорює вищевказане податкове повідомлення-рішення, просить визнати його нечинним і скасувати посилаючись на надання до перевірки усіх первинних бухгалтерських документів у відповідності до вимог Податкового кодексу України, що підтверджують реальність господарських операцій з ТОВ «Термінал Холдінг», про що зазначено і у акті перевірки від 29.09.2014р.

Заслухавши представників позивача та відповідача, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про наявність обгрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту акту перевірки від 29.09.2014р. підставами для застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 510 грн. за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням були ті обставини, що позивачем до перевірки не були надані первинні документи, які б підтверджували отримання, оприбуткування та використання ламінатину від ТОВ «Термінал Холдінг» та зведених облікових реєстрів бухгалтерського обліку, а саме: карток складського обліку, калькуляційних карток, наказів про призначення матеріально-відповідальних осіб, які повинні здійснювати прийом-передачу ТМЦ, оборотно-сальдової відомості по рахунку 20 (запаси) та 23 (виробництво), сертифікатів якості отриманої продукції (запити перевіряючого №1 та №2 від 18.09.2014р.), при цьому, директором позивача листом від 22.09.2014р. №128 було відмовлено у наданні зазначених документів з посиланнями на те, що перераховані вище документи не мають ніякого відношення до взаємовідносин з будь-якими контрагентами ( а.с.13-зворот).

Між тим, п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Згідно абз.5 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України у разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

З аналізу наведених норм видно, що запит про подання інформації повинен були підписаний керівником контролюючого органу або його заступником.

Однак, із матеріалів справи судом встановлено, що запити про надання документів №1 та №2 від 18.09.2014р. були підписані не керівником контролюючого органу чи його заступником, а старшим державним ревізором-іспектором сектору планування та інформаційного забезпечення податкового управління податкового аудиту Мамай Ю.А., які вручені позивачеві 18.09.2014р.(а.с.34-35).

Таким чином, з аналізу наведених норм чинного податкового законодавства та встановлених судом обставин у даній справі, суд приходить до висновку, що при складанні запитів №1 та № 2 від 18.09.2014р. про подання інформації та підписанні вказаних запитів старшим податковим інспектором-ревізором, а не керівником контролюючого органу чи його заступником, посадові особи контролюючого органу діяли з порушенням вимог п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, а тому позивач, у даному випадку, звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит виходячи з норм ст. 73 Податкового кодексу України.

Також адміністративним судом критично оцінюються доводи податкового інспектора про не надання позивачем первинних документів до перевірки, що є порушення вимог п.44.1, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України, з огляду на те, що вказані доводи спростовуються тим, що, як вбачається із матеріалів справи, за актом прийому-передачі первинних документів для позапланової перевірки згідно з наказом №719 від 16.09.2014р. позивачем до початку перевірки були передані посадовій особі податкової інспекції Мамай Ю.А. наступні документи, а саме: заявка №403 від 03.12.2013р., договір поставки №02-12/13 від 02.12.2013р., додатки №1,2 до вказаного договору, видаткова накладна №7002 від 15.01.2014р., податкова накладна №7002 від 15.01.2014р. з квитанцією №1 про реєстрацію податкової накладної, товарно-транспортна накладна №7002 від 15.01.2014р., журнал реєстрації довіреностей 2013-2014р.р., матеріальний звіт ОСОБА_6 по рах. 201 за січень-квітень 2014р., пл.доручення №406 від 15.01.2014р., журнал-ордер по рахунку 371,631 за січень-квітень 2014р., при цьому, зазначений акт містить посилання на те, що документи надані у повному обсязі (а.с.36).

Окрім того, слід зазначити, що не надання позивачем до перевірки саме тих документів, які витребовував податковий інспектор, зокрема, сертифікатів якості отриманої продукції, карток складського обліку, калькуляційних карток та оборотно-сальдових відомостей не може розцінюватися судом як порушення вимог ст. 44 Податкового кодексу України за умови надання до перевірки інших первинних бухгалтерських документів, зокрема, ті що були надані позивачем до перевірки за актом прийому-передачі від 16.09.2014р. (а.с.36).

Також, слід зазначити, що такі документи як сертифікати якості отриманої продукції не є первинними бухгалтерськими документами у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а лише підтверджують якість отриманого товару, у зв'язку з чим віднесення цих сертифікатів якості податковим інспектором до первинних бухгалтерських документів є безпідставним.

Отже, суд приходить до висновку, що надання вказаних первинних бухгалтерських документів позивачем до початку проведення перевірки за актом прийому-передачі від 16.09.2014р. виключає факт порушення позивачем вимог ст. 44 Податкового кодексу України.

Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Представником відповідача у ході судового розгляду справи не доведено належними і допустимими доказами правомірність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафної санкції у розмірі 510 грн. за не надання до перевірки первинних бухгалтерських документів у відповідності до вимог ст.121 Податкового кодексу України.

Також, представником відповідача не було надано суду і доказів, які б свідчили про складання посадовою особою контролюючого органу акту у довільній формі, що засвідчує факт відмови у наданні документів у відповідності до вимог п.85.6 ст. 85 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що висновки, викладені в акті перевірки від 29.09.2014р. щодо встановлення факту не надання позивачем до перевірки первинних бухгалтерських документів спростовуються вищенаведеними доказами, а тому оспорюване податкове повідомлення-рішення від 01.10.2014р. про застосування до позивача штрафних санкцій за не надання до перевірки первинних бухгалтерських документів прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

При цьому, слід зазначити, що у відповідності до вимог ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову про, зокрема, визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і його скасування.

За таких обставин, слід визнати протиправним та скасувати оспорюване податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог ст.ст.11,162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Між тим, слід зазначити, що судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення доводи позивача про те, що факт реальності здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Термінал Холдінг» підтверджено постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2014р. у справі №804/13966/14 та не потребують додаткового доказування, з огляду на те, що вказане судове рішення не набрало законної сили і не може бути прийнято судом в якості доказу звільнення від доказування у даній справі, так як зі змісту вказаного судового рішення видно, що предметом його розгляду було податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2014р. про збільшення суми ПДВ у розмірі 14250,60 грн., яке прийнято на підставі акту перевірки від 22.07.2014р., тоді як предметом розгляду у даній справі є податкове повідомлення-рішення № від 01.10.2014р. прийняте на підставі акту перевірки від 29.09.2014р. про застосування до позивача штрафної санкції за не надання до перевірки первинних документів у відповідності до вимог ст.121 Податкового кодексу України, отже, зазначені справи не пов'язані між собою ні предметом спору, ні підставами виникнення спору, а тому прийняте у вищевказаній справі судове рішення не може бути підставою для звільнення від доказування у цій справі у розумінні ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Виходячи з норм ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи, що позивачем при поданні позову за платіжним дорученням №974 від 04.11.2014р. сплачено судовий збір у розмірі 182 грн. 70 коп.(а.с.3), то зазначені судові витрати підлягають стягненню з Державного бюджету на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.10.2014р. - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 01.10.2014р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Терьошкіна,9, ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до

вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 29.12.2014р.

Суддя С.О. Конєва