Справа № 127/25670/14-а
Суддя: Венгрин О. О.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/25/15
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

при секретарі Кабалик Т.П.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Стопінчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними, стягнення недоотриманої суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2014 р.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними, стягнення недоотриманої суми щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2014 р., мотивуючи його тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії та є інвалідом війни другої групи. До 5 травня 2014 р. йому було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 2250,00 грн., а згідно ст. 13 ч. 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" така допомога має виплачуватись в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 ч. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задоволити.

Представник відповідача Стопінчук Н.А. позов не визнала, оскільки позивачу нараховано і виплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня 2014 р. у розмірі 2250,00 грн. відповідно до чинного законодавства. Позивач пропустив строк звернення до суду з адміністративним позовом. Просить позов залишити без розгляду. Надала клопотання та письмові заперечення. (а.с. 23-25, 35-38)

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є інвалідом другої групи, має право на пільги, встановлені ветеранам війни - інвалідам війни. (а.с. 3) До 5 травня 2014 р. йому було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 2250,00 грн.

На звернення до відповідача із заявою про донарахування грошової допомоги згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до розміру 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 ч. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", позивач отримав відповідь від 24.10.2014 р. №М-08-62307 про відмову в перерахунку грошової допомоги. (а.с. 5-7)

В позовній заяві позивач просить поновити пропущений строк звернення з адміністративним позовом до суду, оскільки про порушення своїх прав дізнався в жовтні 2014 р., а 24.10.2014 р. отримав відповідь від відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 ч. 1 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд вважає можливим поновити пропущений позивачем строк, визнавши причину пропуску строку звернення до суду поважною.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" була змінена вище зазначена стаття Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме зазначено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом України про Державний бюджет.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п. 20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" стосовно виплати щорічної разової допомоги.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У 2014 р. змін до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" станом на час виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня не вносилось.

Таким чином, відповідач у 2014 р. повинен був застосовувати законодавство, яке діяло на час проведення відповідних щорічних виплати грошової допомоги до 5 травня, а саме, ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції від 09.07.2007 р., зокрема, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Право на встановлення у 2014 р. розміру разової грошової допомоги до 5 травня Кабінету Міністрів України законодавцем не надавалось, а тому при виплаті позивачу даної допомоги, відповідач повинен був керуватися положеннями Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Посилання відповідача, як на правомірність своїх дій, щодо проведення виплати щорічної разової грошової допомоги позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2014 р. №102 "Деякі питання виплати у 2014 р. разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту. Ст. 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в постанові від 01.11.1996 р. № 9 (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді

справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами суд приходить до висновку, що при здійсненні позивачу нарахування допомоги застосуванню підлягають положення Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не постанов Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач не довів законність та обґрунтованість власних дій, що є предметом оскарження.

Позивач довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач, провівши виплату щорічної допомоги до 5 травня у 2014 р. в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України, діяв всупереч вимогам чинного законодавства.

Суд звертає увагу на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" установлено, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 р., однак зазначені зміни до Закону були внесені лише 31 липня 2014 р. (набрали чинності з 03.08. 2014 р.), тобто після проведених позивачу виплат.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 46, 75, 92, 152 Конституції України,

ст.ст. 13, 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",

ст. п. 21 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік",

ст.ст. 9, 71, 99, 100, 138, 160-163, 183-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задоволити.

Визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради в недонарахуванні та виплаті ОСОБА_3 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2014 р. в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 13 ч. 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Стягнути з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на користь ОСОБА_3 недоотриману суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2014 р. в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком згідно ст. 13 ч. 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", визначивши розмір мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 28 ч. 1 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплаченої суми 2250,00 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії постанови через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.О.Венгрин