Справа № 826/18463/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 січня 2015 року 15:01 № 826/18463/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., при секретарі судового засідання Трухан К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до 1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 2. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичної особи на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» ОСОБА_2
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3;

від відповідача 1: ОСОБА_4;

від відповідача 2: ОСОБА_5

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 15 січня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичної особи на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» ОСОБА_2, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» ОСОБА_2 щодо невключення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

2. Визнати протиправним рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» ОСОБА_2 щодо невключення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Зобов'язати фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичної особи на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» ОСОБА_2 протиправно відмовлено позивачу у включенні до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана була включити ОСОБА_1, як вкладника банку за Договором банківського рахунку та Договором банківського вкладу, до одного з переліків, що подається до Фонду. Невключення ОСОБА_1, як вкладника до Загального реєстру вкладників, є протиправним та грубим порушенням чинного законодавства України.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що складання Загального реєстру та внесення змін до нього не відноситься до повноважень Уповноваженої особи та складається виключно на підставі Переліку вкладників. Оскільки у Фонду відсутні будь-які первинні документи по вкладникам, то останній не вчинив жодної протиправної бездіяльності стосовно невключення позивача до загального реєстру вкладників.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування заперечень на позовні вимоги зазначив, що ОСОБА_2 не має повноважень складати реєстр вкладників, тому її не можна зобов'язати вчинити такі дії. Позивачка по справі не має законних підстав отримати кошти за рахунок Фонду, оскільки позивач не є вкладником банку, а є кредитором. Отже, порядок отримання коштів є інший. Підставами для невключення позивачки до Загального реєстру вкладників стало те, що вона не включена до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Укладені догори визнано банком нікчемними шляхом надіслання повідомлень, що повністю узгоджується з положеннями чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Старокиївський банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір банківського вкладу № 7928 (надалі - Договір банківського рахунку), згідно умов якого, ОСОБА_1 відкрито банківський поточний рахунок Клієнта № 2620 2 501909001 у гривні.

27 травня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір банківського вкладу № 05/1630-2014 (надалі - Договір банківського вкладу), згідно якого, банком відкрито вкладнику вкладний (строковий) рахунок № НОМЕР_1 «недільний» у гривні, а вкладником внесено на цей рахунок грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. Дата внесення вкладу - 27.05.2014 р., дата повернення вкладу - 03.06.2014 р.

Внесення кошів на поточний рахунок та поповнення депозитного рахунку підтверджується квитанцією № 63879 від 15.05.2014 р. про внесення коштів на поточний рахунок та випискою за період з 15.05.2014 р. по 09.09.2014 р., згідно якої, кошти з поточного рахунку перерахували на депозитний рахунок 27.05.2014 р.

Згідно даних виписки залишок на поточному рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 складає 200 120,56 грн.

Як зазначає позивач, станом на день звернення до суду жодних виплат зі сторони ПАТ «Старокиївський банк» на користь ОСОБА_1 здійснено не було.

Постановою Правління Національного банку України від 17.06.2014 р. № 365 «Про віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.06.2014 р. прийнято рішення № 50 про запровадження з 18.06.2014 р. тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський банк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський банк» запроваджено строком на 3 місяці з 18.06.2014 р. по 18.09.2014 р.

Згідно офіційного повідомлення з 03.09.2014 р. ПАТ «Старокиївський банк» починає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився по 18.06.2014 р. включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів будуть здійснюватися протягом усього терміну дії тимчасової адміністрації через установи Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 11.09.2014 р. № 563 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2014 р. № 92 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 за період з 18.09.2014 р. по 18.09.2015 р.

За результатами звернення ОСОБА_1 до контакт-центру ПАТ «Банк «Київська Русь» за телефоном: 0 800-500-546, остання дізналася, що її вимоги не включені до реєстру вкладників ПАТ «Старокиївський банк».

У зв'язку із чим, 09.09.2014 р. позивач звернулася до ПАТ «Старокиївський банк» із зверненням (вх. № 1351/09-01) про відсутність її в реєстрах вкладників банку та вимогою здійснити виплату належних їй коштів у розмірі 200 000,00 грн.

За результатами розгляду звернення позивача, ПАТ «Старокиївський банк» надано відповідь (вих. № 2399/09-02 від 17.09.2014 р.). Згідно вказаної відповіді Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 прийнято рішення про зупинення виплат та перерахувань гарантованих Фондом на користь ОСОБА_1 та визнано Договір банківського рахунку та Договір банківського вкладу нікчемними.

Підставами для винесення вищевказаного рішення зазначено - звернення Уповноваженої особи Фонду до правоохоронних органів на підставі п. 6 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, з аналогічним зверненням від 08.09.2014 р. (вх. № М-7828/14) позивач звернулася до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який повідомив позивача, що на даний час Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» здійснює перевірку правових підстав розміщення зазначеного вкладу в банку з урахувань обмежень в діяльності банку, встановлених Національним банком України під час віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії проблемних.

Позивач, вважаючи, що відповідачами порушено його права та охоронювані законом інтереси, звернувся до суду за їх захистом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року N 4452-VI (надалі - Закон N 4452-VI), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно із положеннями статті 2 цього Закону вклад, це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1. ст. 26 цього Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Вказані норми є імперативними та розширеному тлумаченню не підлягають.

В даному випадку рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних прийнято 17.06.2014 р., процедура виведення банку з ринку розпочата відповідно до рішення Фонду від 17.06.2014 р.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 27 Закону N 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону N 4452-VI Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

При цьому, відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (далі - Положення № 14), визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Пунктом 2 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Пунктом 4 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом 6 цього розділу вказаного Положення встановлено, що на підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З наведеного у сукупності вбачається, що перелік, який складається Уповноваженою особою та загальний реєстр вкладників, який затверджується Фондом, є різними за суттю, змістом та призначенням документами.

Перелік складається Уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку.

Отже, оскільки Загальний перелік вкладників не складається та не затверджується Уповноваженою особою Фонду, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду щодо невключення позивачки до Загального реєстру вкладників та зобов'язання цієї особи включити позивачку до Загального реєстру вкладників не ґрунтуються на положеннях законодавства, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог до Фонду відносно протиправності невключення до Загального реєстру відомостей про позивачку та про зобов'язання Фонду включити відомості про позивачку до Загального реєстру, слід зазначити, що вказані відомості вносяться до Загального реєстру на підставі переліку, який складається Уповноваженою особою Фонду.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами для не включення позивачки до Загального реєстру вкладників стало те, що вона не включена до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Передумовою для невключення позивача до Переліку вкладників стало те, що Договір про відкриття рахунку та Договір вкладу ПАТ «Старокиївський Банк» визнані нікчемними відповідно до вимог ч. 2 та 3 ст. 38 Закону N 4452-VI.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону N 4452-VI Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною 2 ст. 38 Закону N 4452-VI визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 38 цього ж Закону передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною 3 ст. 38 Закону N 4452-VI передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Виходячи з системного аналізу вищенаведених правових вбачається, що Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями щодо перевірки правочинів (в тому числі договорів) на предмет виявлення підстав нікчемності та щодо повідомлення сторін за цими договорами про нікчемність останніх.

Як вбачається з матеріалів справи, було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених з ПАТ «Старокиївський банк».

Результати комісії було оформлено протоколом від 29.08.2014 р.

Під час перевірки було встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивачки не надходили, внаслідок «дроблення» рахунку іншого клієнта, розмір вкладу якого становив суму більше ніж 200 000,00 грн. Вказані кошти знімалися і одразу ця сума надходила на рахунок відкритий на ім'я позивачки.

Зазначене вище підтверджується витягом з реєстру платіжних документів за 15.05.2014 р., з якого вбачається, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивачки було перераховано з іншого рахунку.

Отже, з пояснень відповідача вбачається, що вказані дії було вчинено з метою отримання коштів не від банку, а за рахунок Фонду, оскільки законом, передбачена можливість отримання суму вкладів від Фонду в межах 200 000,00 грн.

З урахуванням викладеного вище, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 21.08.2014 р. № 182/14 щодо тимчасового блокування виплат грошових коштів та відповідного звернення до правоохоронних органів із заявою до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

За заявою ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження за фактом зловживання службовими особами банку своїми повноваженнями.

На підтвердження факту нікчемності укладених правочинів і на виконання рішення виконавчої дирекції Фонду від 21.08.2014 р., уповноваженою особою було видано наказ № 61 від 29.08.2014 р.,у якому зазначено про виявлену нікчемність правочинів (договорів) та пов'язаних з ними ряду транзакцій, у тому і числі правочини, за якими, зі слів позивача, остання перераховувала кошти на рахунок, відкритий на її ім'я 02.06.2014 р.

За таких обставин суд зазначає, що включення певного вкладника банку до повного Переліку вкладників, а потім до Загального реєстру означає підтвердження права цієї особи на отримання коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як компенсації за вкладом в банку.

Натомість в судовому засіданні позивач не довела набуття такого права, а тому у суду відсутні правові підстави вважати, що остання підлягає включенню до Загального реєстру вкладників, а тому заявлені вимоги до Фонду відносно протиправності невключення відомостей про позивачку до Загального реєстру вкладників та про зобов'язання включити відомості про неї до Загального реєстру, є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову оскільки в контексті заявлених позовних вимог судом не встановлено порушення прав позивачки з боку позивачів та, відповідно, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук

Повний текст постанови виготовлено 20.01.2015 р.