Справа № 872/17951/13
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2015 рокусправа № 804/13052/13-а

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року по справі № 804/13052/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів, правонаступником якої є Дніпропетровська митниця ДФС (далі по тексту - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості №110050001/2013/000018/1 від 28.08.2013 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2013 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Дніпропетровська митниця Міндоходів, правонаступником якої є Дніпропетровська митниця ДФС, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що при винесенні ним оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів він керувався прописаними у Митному кодексі України правилом визначення митної вартості переміщених товарів, де визначено, що якщо з наданих декларантом митної вартості товарів не можливо встановити дійсність задекларованої митної вартості то митний орган в праві застосувати інші методи визначення митної вартості окрім методу за прописаною вартістю у контракті або договорі. Апелянт вказав, що позивачем, не було надано необхідних документів для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості та в поданих документах були розбіжності, тому митницею було вирішено застосувати інший метод визначення митної вартості ніж був застосований декларантом. Апелянт зазначив, що він своїм рішенням правомірно визначив митну вартість товару, оскільки заявлена позивачем митна вартість по відпрацюванню бази даних була нижча, ніж митна вартість ідентичних товарів, оформлених митними органами України у попередні періоди.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» при поданні до митного органу митну декларацію обґрунтовано застосувало перший метод, як основний метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту. Суд першої інстанції зазначив, що всі інші передбачені митним законодавством методи визначення митної вартості товарів застосовуються у разі, якщо не можливо застосувати перший метод, зазначав, що Дніпропетровська митниця Міндоходів не мала підстав змінювати митну вартість імпортованого товару, оскільки позивачем було надано повний пакет документів на підтвердження визначеної ним у митних деклараціях вартості товару, розбіжності, на які вказує відповідач є технічним і були усунуті позивачем у передбачений спосіб шляхом подання додаткових документів. Суд першої інстанції вказував, що документи дають змогу ідентифікувати товар та об'єктивно визначити його ціну по договору.

Матеріалами справи встановлено, що 05.07.2011 року між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (покупець) та нерезидентом «Воркутавугілля», Російська Федерація, укладено Контракт №804/009 на поставку товару (вугілля). У Додатковій угоді від 28.06.2013 року до Контракту на поставку вугілля №804/009 від 05.07.2011 року встановлено вартість концентрату вугільного для коксування марки «2Ж», що поставляється по специфікації №9 від 13.05.2013 року до Контракту у ІІІ кварталі 2013 р. (з 01.07.2013 року по 30.09.2013 року), в розмірі 150,00 доларів США за тонну.

Матеріалами справи встановлено, що для митного оформлення партії товару, позивачем 14.08.2013 року було надано Дніпропетровській митниці Міндоходів вантажно-митну декларацію форми МД-2 №110050001/2013/011857. Разом з наданою вантажно-митною декларацією, позивачем у якості додатків на обґрунтування заявленої митної вартості було надано: контракт №804/009 від 05.07.2011 року зі специфікацією №9 від 13.05.2013 року та додатковою угодою (174 долара США/т) від 28.06.2013 року; рахунки (інвойси) продавця №10004311 від 08.07.2013 року, №10004373 від 09.07.2013 року, №10004586 від 18.07.2013 року; платіжні доручення на оплату товару №600019369 від 19.07.2013 року, №600019639 від 23.07.2013 року, №600020085 від 29.07.2013 року; експортну вантажну митну декларацію №10210230/030713/0000213 виробника та продавця товару ВАТ «Воркутавугілля» (Російська Федерація); ліцензію на імпорт товарів №00657 від 29.07.2013 року; залізничні накладні, сертифікати якості, листи продавця, висновок цінової експертизи ДП «Укрпромзовнішекспертиза». При визначені митної вартості товару позивачем було обрано перший метод та у ВМД вартість була визначена декларантом в розмірі відповідно до ціни угоди, виходячи з ціни, встановленої сторонами у додатковій угоді.

Митний орган при перевірці поданих документів дійшов висновку, що документи, не містять всіх даних для визначення митної вартості товару за основним методом, документи містять розбіжності: у товарно-транпортній накладній від 08.07.2013 року №АБ305013 відсутні документи про вартість перевезення оцінюваних товарів; платіжні доручення №600019369 від 19.07.2013 року, №600019639 від 23.07.2013 року, №600020085 від 29.07.2013 року, містять лише послання на контракт, проте в них відсутні посилання за якими інвойсами проводиться сплата. Вказано, що за даними платіжних доручень загальна сума до сплати становить 1936960,2 доларів США, а по даним інвойсам інша - 1457850,00 доларів США, що не підтверджує суму сплачених коштів за заявлену партію товарів. З цих підстав, митний орган запропонував ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» надати додаткові документи на підтвердження оплати за товар.

На виконання вимог Дніпропетровської митниці Міндоходів позивачем листами №20 від 16.08.2013 року, № 21 від 21.08.2013 року, № 25 від 22.08.2013 року, № 28 від 27.08.2013 року надало Дніпропетровській митниці пояснення та додаткові документи, а саме: лист департаменту казначейства позивача від 16.08.2013 року про те, якими платіжними дорученнями які рахунки сплачено; зворотна сторона ТТН від 08.07.2013 року №АБ305013 з відомостями про вартість перевезення; лист виробника №0808/1040 від 08.08.2013 року з підтвердженням контрактної ціни товару для українських споживачів на ІІІ квартал 2013 року, а також орієнтовну вартість доставки товару до кордону з Україною; висновок №3499 від 08.08.2013 року спеціалізованої експортної організації ДП «Укрпромзовнішекспертиза» щодо відповідності вартісних характеристик товару кон'юнктурі ринку; щомісячний огляд «Ринки вугілля» видання «Метал Експерт» №7 (60) липень 2013 року.

Відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним методом з розрахунку 0,174 доларів США за 1 кг вугілля, згідно ВМД № 10050001/2013/011295 від 02.08.2013 року. 28.08.2013 року відповідачем винесено рішення №110050001/2013/000018/1 про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого митна вартість імпортованого позивачем товару визначена відповідачем із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних товарів, згідно наявної інформації та становить 174,0 доларів США за одну тону (0,1740 доларів США за 1 кг), загальна вартість партії товару - 1692498,0 доларів США.

Відповідно до ст. 49, ч. 1 ст. 50, ч. 2 ст. 52, ст. 53 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 2-4 ст. 57, ч. 1-2 ст. 58 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

В матеріалах справи наявна копія вантажно-митної декларації №10050001/2013/011295 від 02.08.2013 року, якою підтверджується, що позивач раніше ввозив на митну територію України вугілля на ціною 0,1740 доларів США за 1 кг за додатковою угодою № 5 від 27.02.2013 року до Контракту №804/009 та специфікацією № 8 від 28.03.2013 року. Тобто за тією самою угодою позивач вже проводив митне оформлення товарів визначаючи митну вартість одиниці товару вищою ніж це було ним заявлено при митному оформленні 14.08.2013 року.

Колегія суддів зазначає, що позивачем при поданні 14.08.2013 року вантажно-митних декларацій, митна вартість була визначена на підставі додаткової угоди, позивачем для митного оформлення не було надано всі документи, які обґрунтовують заявлену митну вартість товару. При наданні на вимогу митного органу інших документів щодо підтвердження митної вартості товару, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» так і не було пояснено розбіжності у платіжних дорученнях. На думку колегії суддів за таких обставин, посилання в платіжних документах виключно на контракт не давало можливості митниці ідентифікувати проведені платежі з конкретною поставкою товару.

Встановлено, що митним органом при здійсненні контролю співставлення, тобто порівняння рівня заявленої митної вартості з інформацією, наявною у митного органу щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено встановлено було, що митне оформлення того самого найменування товару за тією самою якістю та який ввозився за тим самим договором у серпні 2013 року було проведено за першим основним методом.

Колегія суддів критично сприймає твердження позивача про те, що ціна вугілля для коксування марки « 2Ж», яке поставлялось за ВМД від 02.08.2013 року та розмитнене за ціною контракту 174 долари США за 1 т, була сформована в травні 2013 року а ціна цього ж вугілля яке поставлене за ВМД від 14.08.2013 року вже була на рівні 150 доларів США за 1 т. Позивач мотивує свої твердження висновком ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 08.08.2013 року № 3499 та заниженням у липні 2013 року ринкових цін на вугілля для коксування марки « 2Ж» (виробник Росія, умови поставки DAF - Росія). Твердження позивача спростовуються матеріалами справи. Висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» не має посилання на конкретний період, не вказано звідки експертом взята інформація спеціалізованих видань «Металл Эксперт. Уголь.». В той же час, в матеріалах справи є докази про те, що станом на серпень 2013 року вартість вищевказаного вугілля на цих умовах поставки становить 170 - 180 доларів за 1 т.

На думку колегії суддів, позивач не спростував розбіжності в поданих до митниці документах, а саме, не пояснив чому митна вартість товару, поставленого на митну територію України в серпні 2013 року на тих же умовах є різною.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з вимоги ч. 1 ст. 71 КАС України, та вважає, що позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205, 207 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року по справі № 804/13052/13-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №110050001/2013/000018/1 від 28.08.2013 року - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук