Справа № 808/794/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/794/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року

справа № 808/794/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року у справі №808/794/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрроспоставка-ТПК» до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФэС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення повинно бути скасоване, оскільки висновки відповідача, щодо нереальності господарських операцій позивача з ПАТ «СК Скайд», викладені у акті №1/08-29-22-1102/35628041 від 11.01.2014 року (далі - акт перевірки) на підставі якого його прийнято є безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає про обґрунтованість висновків перевіряючих осіб, які зроблено в акті перевірки, про заниження позивачем податку на прибуток.

Згідно заперечень на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просив у її задоволені відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, який заперечував, щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні взаємовідносин з підприємством ПАТ «Страхова компанія «Скайд»» за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт №1/08-29-22-1102/35628041 від 11.01.2014 року (далі - акт перевірки) в якому зроблено висновок про порушення позивачем п.п.14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п.п. 14.1.231. п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138 п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України ТОВ «Укрроспоставка-ТПК» по взаємовідносинам з ПАТ «СК «Скайд», що призвело до заниження податку на прибуток підприємств в сумі 131 239 грн., у тому числі: півріччя 2012 року у сумі – 90 212 грн.; 9 місяців 2012 року у сумі – 90 212 грн.; рік 2012 у сумі – 131 239 грн.

Згідно акта перевірки відповідач вважає, що позивач мав взаємовідносини з ПАТ "СК Скайд" по яким встановлено нереальність господарських операцій та відсутність поставок страхових послуг.

При цьому, згідно з актом перевірки, операції з постачання обладнання, які були застраховані за названими договорами страхування відповідачем не оспорюються, висновки про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України ґрунтуються на висновках ДПІ у Вишгородському районі Київської області ДПС якою складено акт №746/22-00/16295210 від 15.07.2013 про результати планової виїзної перевірки ПАТ СК "Скайд" (код ЄДРПОУ 16295210) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2010 по 31.12.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 по 31.12.2012 згідно з яким: при проведенні перевірки за період з 01.07.2010 по 31.12.2012 встановлено, що ПАТ "СК "Скайд" здійснювало перестрахування внесених страхових платежів у наступних суб'єктів господарювання, діяльність яких спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб: ТДВ "Страховик" (код за ЄДРПОУ 32704920) - 2 687 908 грн., ПАТ "СК "Прогрес-Фонд" (код за ЄДРПОУ 30303336) - 2 978 723 грн., ТДВ "СК "Відродження України" (код за ЄДРПОУ 30779308) - 3 689 788 грн., ТДВ "СПК "Впевненість-Безпека" ( код ЄДРПОУ 31958460) - 5 037 500 грн.

Згідно наданих до перевірки документів ПАТ "СК "Скайд" встановлено, що у перевіряємому періоді основними контрагентами у сфері перестрахування є: ТДВ "Страховик" (код за ЄДРПОУ32704920), ТДВ "СК"Відродження України" (код за ЄДРПОУ 30779308), ПАТ "СК"Прогрес-Фонд" (код за ЄДРПОУ 30303336), ТДВ "СПК "Впевненість-Безпека" (код за ЄДРПОУ 3 1958460).

Страхові компанії, які є кінцевими отримувачами страхових платежів по договорах страхування згідно інформаційних баз даних перебувають у стані ліквідації, ліквідовані або відсутні за юридичною та фактичною адресами.

На підставі викладено податківцями зроблено висновок про укладання договорів страхування, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб, з метою штучного формування валових витрат. Операції із страхування та перерахування ПАТ "СК "Скайд" порушують ч.ч.1,5 ст.203, ч.ч.1,2 ст.215, ст.228 Цивільного кодексу України в частині недодержання в момент вчинення правочину вимог, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними та суперечать моральним засадам суспільства.

Заперечення позивача до акта перевірки відповідачем залишено без задоволення.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до п. 14.1.27 ст.14 Податкового кодексу України, валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу України, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням встановлених законом обмежень. Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів.

Зі змісту ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України вбачається, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових, крім тих, що зазначені в законодавстві, заборонено.

Таким чином, враховуючи вказані правові норми суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підставою для не включення до валових витрат є лише випадок повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, а тому і неможливість віднесення до складу валових витрат підприємства сум, не підтверджених будь-якими документами взагалі.

Між тим, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ТОВ "Укрроспоставка - ТПК" у періоді з 27.05.2010 по 26.11.2012 мало взаємовідносини з ПАТ "Страхова компанія "Скайд".

Так, між позивачем та ПАТ "СК "Скайд" були укладені наступні договори страхування вантажу (електротехнічних виробів) :

- № 306-40 від 25.04.2012 року, згідно з яким було застраховано вантаж на суму 366 093 грн., страховий платіж складає 38 055 грн. 37 коп., що відправлявся за контрактом №09/04 від 11.04.2012 (укладеним між позивачем і ТОВ "ЮВИС", Російська федерація, м. Бєлгород) від обумовлених ризиків;

- № 455-40 від 14.06.2012 року, згідно з яким було застраховано вантаж на суму 3 749 757 грн., страховий платіж складає 4 391 525 грн. 24 коп., що відправлявся за контрактом №006 від 19.01.2012 (укладеним між позивачем у справі і ВАТ "Об'єднані Енергетичні Технології-Самара", Російська федерація, м. Самара) від обумовлених ризиків;

- № 1168-40 від 26.11.2012 року, згідно з яким застраховано вантаж на суму 2 537 236 грн. 80 коп., страховий платіж складає 195 367 грн. 23 коп., що відправлявся за контрактом №32/079 від 24.09.2012 (укладеним між позивачем у справі і ВАТ ВО "Електроапарат", Російська федерація, м. Санкт-Петербург), за договором №08/02-П від 08.02.2012 р. (укладений між позивачем у справі і ТОВ "Слов'янський завод високовольтного устаткування", м. Слов'янськ) від обумовлених ризиків.

Щодо доводів позивача про те, що операції із страхування та перестрахування ПАТ "СК "Скайд" порушують ч.ч.1,5 ст.203, ч.ч.1,2 ст.215, ст.228 Цивільного кодексу України в частині недодержання в момент вчинення правочину вимог, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними та суперечать моральним засадам суспільства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при визнанні договорів нікчемними податковим органом не дотримано приписів законодавчих норм, тобто не встановлено вини та умислу позивача, спрямованих на заволодіння державним майном, порушення публічного порядку, не надано доказів про умисність укладання угод з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а безтоварність здійснених позивачем господарських операцій, на що посилається відповідач, не підтверджена у встановленому законом порядку жодним доказом, сам висновок носить характер припущення.

Крім того, як вбачається з апеляційної скарги, нікчемність вчинених позивачем правочинів податковий орган пов'язує також з тим, що сторонами укладено угоди, яка не спрямовані на настання реальних наслідків, що такими угодами обумовлені.

Тобто, відповідач вказує на ознаки фіктивних правочинів, які, згідно зі статтею 234 ЦК України, вчинюються без наміру створення правових наслідків, що обумовлюються цими правочинами.

Відповідно до частини 2 статті 234 ЦК України фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Доказів того, що вищевказані договори між позивачем та його контрагентом визнано судом недійсними, відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що доводи податкового органу про відсутність підтвердження наявності поставок страхових послуг від ПАТ "СК "Скайд" на адресу позивача та завищення суми витрат є безпідставними. Відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у ТОВ "Укрроспоставка - ТПК" і ПАТ "Страхова компанія "Скайд", як обов'язкової ознаки необхідної для встановлення факту неможливості підтвердити реальність здійснення господарських операцій між ними. Тому загальний висновок відповідача про те, що суми коштів, перераховані у 2012 році позивачем у справі на розрахунковий рахунок ПАТ "СК "Скайд" слід вважати безповоротною фінансовою допомогою не містить будь-якого нормативно-правового обґрунтування.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов’язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року у справі №808/794/14 – без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 16 січня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко