Справа № 686/16786/14-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Мазурок О.В.
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу виконавчого комітету Хмельницької міської ради на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Хмельницької міської ради про спонукання до вчинення дій ,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до виконавчого комітету Хмельницької міської ради про спонукання до вчинення дій.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2014 року вказаний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

05 січня 2015 року на адресу суду надійшло заперечення (вх. 37/15) ОСОБА_2, в якій він просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін та розгляд справи проводити без його участі за наявними у справі матеріалами.

12 січня 2015 року на адресу суду надійшли додаткові обгрунтування по справі (вх. 174/15) виконавчого комітету Хмельницької міської ради.

Сторони в судове засідання не з'явились про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити, виходячи з наступного.

Так, постановляючи рішення, суд першої інстанції помилково виходив з того, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції.

Спірні правовідносини виникли у зв'язку з не наданням позивачу житлового приміщення в позачерговому порядку.

Таким чином, предмет спору у даній справі є визнання протиправними дій виконавчого комітету Хмельницької міської ради, які полягають в ненаданні житлового приміщення в позачерговому порядку.

Відповідно до ст.104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її право, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В той же час, відповідно до ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

Отже, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено статтею 3 КАС України, згідно з якою це - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відтак необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій (щодо іншої особи, яка є учасником спору), то такий суб'єкт не перебуває "при здійсненні управлінських функцій" і не має встановлених нормами КАС України ознак суб'єкта владних повноважень.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини адміністративними, а спір - адміністративним, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 КАС України.

Частиною 2 ст. 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини цивільними, а спір - цивільним, слід виходити з визначень, наведених у статті 15 Цивільно-процесуального кодексу України.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 43 ЖК громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Згідно з положеннями частини першої статті 46 ЖК поза чергою жиле приміщення надається інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам І групи з числа учасників бойових дій на території інших держав протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством (частина друга статті 46 ЖК).

Частиною шостою статті 49 Закону № 1789-ХІІ встановлено, що прокурори і слідчі прокуратури, призначені на роботу в іншу місцевість, протягом шести місяців забезпечуються виконавчими комітетами місцевих Рад благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку.

При аналізі норм чинного законодавства колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до твердження, що статтею 46 ЖК не встановлено переважне право на одержання жилих приміщень перед всіма іншими позачерговиками для прокурорів, призначених на роботу в іншу місцевість, тобто ОСОБА_2 мав бути забезпеченим житлом у порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла раніше неї, що відповідало б положенням статті 43 ЖК.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 4 червня 2014 року (справа № 6-50цс14).

Також, в силу вимог пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлено правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

Поняття «житлові відносини», на думку колегії суддів, в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла в зв'язку з проходженням публічної служби, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

На підставі вищевикладеного колегія судів апеляційної інстанції дійшла до висновку про належність даного спору до судів загальної юрисдикції, адже саме вони на загальних підставах вирішують усі спори щодо захисту оспорюваних та порушених прав, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуюче наведене, колегія суддів вважає, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки відсутні ознаки публічно-правового спору, а наявним є спір про надання житлового приміщення в позачерговому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, не застосувавши до спірних правовідносин положення ч. 1ст. 157 КАС України, виніс оскаржену постанову з порушенням норм процесуального права.

За правилами ч.1 ст.203 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених ст. ст. 155 і 157 цьогоКодексу.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Хмельницької міської ради задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2014 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Хмельницької міської ради про спонукання до вчинення дій закрити.

Вказаний спір відноситься до судів загальної юрисдикції, в порядку ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.