Справа № 826/18120/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 січня 2015 року 10:23 № 826/18120/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві
третя особа без самостійних вимог на предмет споруОСОБА_2
про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, в якій просить скасувати рішення №15678505 від 09.09.2014 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований: АДРЕСА_1 за позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно відмовив у реєстрації права власності на 1/2 житлового будинку, посилаючись на те, що прибудова до даного (самовільне будівництво) будинку не введена в експлуатацію. Вказала на те, що самовільне будівництво здійснене власником іншої 1/2 частини будинку, до якого позивач не має відношення та не може і не зобов'язана забезпечувати введення в експлуатацію такого самовільного будівництва.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. Посилався на те, що спірний житловий будинок має прибудову, яка є самовільним будівництвом та не введена в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Реєстрація права власності на частину спірного майна може бути здійснена виключно після введення його в експлуатацію.

В судове засідання 12.01.2014 третя особа не прибула, явку свого представника не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Своєї позиції стосовно заявлених позовних вимог суду не повідомила.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Зі змісту рішення Народного суду Московського р-ну міста Києва від 27.10.1965 видно, що рішенням Народного суду від 26.06.1965 будинок за адресою: АДРЕСА_1 розділено між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частини кожному. Рішенням Народного суду Московського р-ну міста Києва від 27.10.1965 визначено порядок користування будинком між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Будинок має загальну площу 119,1 кв.м. та житлову площу 59,6 кв.м.

Позивач пояснила, що ОСОБА_4 отримала в користування квартиру №1, а ОСОБА_3 отримав в користування квартиру №2 зазначеного будинку.

ОСОБА_4 провела відчуження належної їй частки будинку на користь ОСОБА_2, а саме: 1/2 вказаного будинку (квартира №1) загальною площею 60,1 кв.м. та житловою площею 31,6 кв.м.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 30.09.2013 за позивачем визнано право власності за правом спадкування на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Згідно пояснень позивача, вона успадкувала 1/2 частину будинку, яка складається з квартири №2, загальною площею 59,0 кв.м. загальної площі будинку та 28,0 кв.м. житлової площі, до складу якої входять приміщення:

- 2-1 кухня площею 7,0 кв.м.;

- 2-2 санвузол площею 3,0 кв.м.;

- 2-3 житлова кімната площею 17,9 кв.м.;

- 2-4 житлова кімната площею 10,1 кв.м.;

- приміщення мансарди І коридор площею 7,3 кв.м.;

- приміщення мансарди II допоміжне площею 13,7 кв.м.

04.09.2014 представник позивача звернувся до Реєстраційної служби Головного управління у місті Києві із заявою про реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Вказана заява була зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 04.09.2014 14:34:56 за реєстраційним номером 8024245, що підтверджується карткою прийому заяви №15575040.

До заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень представник надав, зокрема, копію рішення Солом'янського районного суду від 30.09.2013 №2-5163/13 та технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок №26653.

За результатом розгляду поданих представником позивача документів, відповідач прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 09.09.2014 №15678505, посилаючись на те, що господарська будівля літера «Е» використовується під житло і є самочинно зведеним об'єктом не введеним в експлуатацію. Державна реєстрація права на такий об'єкт буде проведена після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Вважаючи протиправним вказане рішення відповідача, позивач оскаржила його до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Згідно з пунктом 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).

Положенням про Державну реєстраційну службу України, затвердженого Указом Президента України №401/2011 від 06.04.2011 встановлено, що Державна реєстраційна служба України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики, в тому числі і у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

- прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

- встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

- прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

- внесення записів до Державного реєстру прав;

- видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст.18 цього Закону;

- надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

У відповідності до частин 1, 2 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Частиною 7 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Станом на дату подання позивачем заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень, процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснювалась відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок №868).

Згідно з пунктом 8 Порядку №868 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Пунктом 15 Порядку №868 встановлено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком (пункт 36 Порядком №868).

У відповідності до пункту 37 Порядку №868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Передбачені наведеним пунктом Порядку №868 документи, були надані позивачем разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема: копія рішення Солом'янського районного суду від 30.09.2013 №2-5163/13 та технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок №2665, що підтверджується карткою прийому заяви №15575040 від 04.09.2014, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 64 Т.І).

Представник відповідача посилався на те, що державний реєстратор правомірно відмовив у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки у технічному паспорті, наданому позивачем, містилася відмітка про самочинне будівництво господарської будівлі літ. «Е», прибудова літ. «а1», мансарда літ. «над А» і наявна примітка: «Конфігурація та площа земельної ділянки підлягають уточненню за висновком головного правління Держземагентства у м. Києві. Господарська будівля літер «Е» використовується під житловий будинок під житло».

Позивач посилалась на те, що самочинне будівництво здійснене ОСОБА_2 на земельній ділянці, яка перебуває в його користуванні та позивач не має відношення до даного будівництва і не зобов'язана вчиняти дії щодо введення такого самочинного будівництва в експлуатацію.

Згідно із частинами 1, 2 статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності (частина 4 статті 357 Цивільного кодексу України).

Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 №95 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж» (далі - Порядок №95).

Згідно із пунктом 3.2 Порядку №95, замовник або його уповноважена особа подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції за місцезнаходженням об'єкта заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта.

Пунктом 1.2 Порядку №95 замовник - особа, що має право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій розміщено об'єкт, та подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Добудова, яка є самочинним будівництвом, здійснена ОСОБА_2 на земельній ділянці, яка перебуває в його користуванні, та така добудова є його власністю, згідно положень законодавства.

ОСОБА_1 не може розпоряджатися зазначеною добудовою та факт самочинного будівництва, здійсненого ОСОБА_2, не може перешкоджати праву позивача розпоряджатись її часткою у спільній власності, в тому числі реєструвати право власності та цю частку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача від 09.09.2014 №15678505 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та наявність підстав для зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований: АДРЕСА_1 за позивачем.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Скляренка Олексія Миколайовича №15678505 від 09.09.2014 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

3. Зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві провести державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський