Справа № 2а-1391/12/0970
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Справа № 125729/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року по справі за позовом Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Лост, ЛТД» про стягнення санкцій,-

В С Т А Н О В И В :

Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулося з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лост, ЛТД» (далі - відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 26077,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року, №875-ХІІ (надалі - Закон № 875) відповідач зобов'язаний був у 2011 році працевлаштувати інваліда. Дані норми Закону № 875 відповідачем не виконані, що відповідно до ст. 20 зазначеного Закону є підставою для нарахування та сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 25916,67 грн. Разом з цим, відповідач у строки встановлені Законом № 875 не сплатив адміністративно-господарські санкції, у зв'язку з чим йому нараховано пеню за несвоєчасну їх сплату у розмірі 160,58 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року в задоволені позовних вимог відмовлено. Суд виходив із того, що відповідачем надавався звіт форми № 3-ПН, також направлялись листи, однак жодного інваліда не направлено і такі самі не працевлаштовувались. Позиція Верховного Суду України була врахована при винесенні рішення.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на обставини, подібно викладеним у позовній заяві. Крім того зазначає, що судом першої інстанції не досліджувалось питання про створення робочих місць для інвалідів, оскільки направляти інвалідів це право, а не обов'язок центу зайнятості.

У разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що за наслідком проведення перевірки відповідача 17.05.2012 року прийнято рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за не виконання нормативу по забезпечення робочими місцями інвалідів відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для працевлаштування одного інваліда становить 25916,67 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.06.2011 року відповідач звернувся з листом в Івано-Франківський міський центр зайнятості про можливість працевлаштувати інваліда, долучивши при цьому звіт про наявність вакансій форми №3-ПН (а.с. 35-36).

Аналогічна інформація про наявні вакантні робочі місця для працевлаштування інвалідів (Звіт про наявність вакансій Форми З-ПН) надавалась відповідачем Івано-Франківському міському центру зайнятості 26.08.2011 року, 10.10.2011 року та 28.12.2011 року (а.с. 37 - 39).

За змістом статті 19 Закону № 875 для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Частиною першою статті 20 Закону № 875 встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування», а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 18 Закону № 875-ХІІ працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Законом України від 23 лютого 2006 року № 3483-IV «Про внесення змін до деяких законів України щодо реалізації інвалідами права на трудову зайнятість» зазначену статтю було викладено в іншій редакції, а Закон № 875-ХІІ доповнено статтею 18-1, за змістом якої пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги практику Верховного Суду України яка мається в справі, колегія суддів приходить до висновку, що обов'язок відповідача створити робочі місця для інвалідів не супроводжується його обов'язком їх працевлаштувати, відповідно доводи апелянта є безпідставними. Оскільки відповідачем було надано інформацію про вакантне місце для працевлаштування інвалідів, яка містилася у звіті форми № 3-ПН, котрі скеровувались Івано-Франківському міському центру зайнятості.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2012 року по справі № 2а-1391/12/0970, без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

суддів Н.Г. Левицька

Р.Б. Хобор