Справа № 690/321/14-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 690/321/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Муляр В.С.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П,

суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

за участю секретаря: Савін І.В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області на постанову Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Ватутіне Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, третя особа: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Цьопа Б.А. про визнання дії незаконними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України у м. Ватутіне Черкаської області звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, третя особа: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Цьопа Б.А. у якому просить визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Черкаській області Цьопа Б.А. по винесенню постанови про накладення штрафу від 21.05.2014 року неправомірними та скасувати постанову про накладення штрафу від 21.05.2014 року в сумі 680 грн. 00 коп. по виконавчому провадженню №37869270 та закрити провадження по справі.

Постановою Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено, визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Цьопи Б.А. щодо накладення штрафу в розмірі 680 грн. на Управління Пенсійного фонду України в м. Ватутіне Черкаської області та скасовано постанову від 21.05.2014 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області Цьопи Б.А. про накладення штрафу в розмірі 680 грн. на боржника - Управління Пенсійного фонду України в м. Ватутіне Черкаської області за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню № 37869270 та закрито провадження по справі.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.04.2011 року Ватутінським міським судом Черкаської області була винесена постанова по справі № 2-а-878/11 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до УПФ України в м. Ватутіне про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Згідно розпорядження №129591 від 23.12.2011 року на виконання вимог вищевказаної постанови Управлінням пенсійного фонду України в м. Ватутіне Черкаської області здійснено перерахунок ОСОБА_3, як потерпілій від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 3 групи інвалідності, пов'язаної з ліквідацією аварії на ЧАЕС, державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, згідно ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.09.2010 року по 31.03.2011 року включно, з урахуванням отриманих виплат.

10.01.2012 року УПФУ в м. Ватутіне Черкаської області направлено листа ОСОБА_3 про виконання постанови Ватутінського міського суду Черкаської області від 20.04.2011 року по справі № 2-а-878/11.

08.04.2013 року Ватутінським міським судом Черкаської області видано виконавчий лист № 2-а-878/11 про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Ватутіне Черкаської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3, як потерпілій від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 3 групи інвалідності, повязаної з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, згідно ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період часу з 01.09.2010 року по 31.03.2011 року включно, з урахуванням отриманих виплат.

08.05.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції в Черкаській області Нечипоренком Ю.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка отримана позивачем 21.05.2013 року.

23.05.2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Ватутіне головному управлінню юстиції у Черкаській області підрозділу примусового виконання рішень направлено листа про виконання вимог державного виконавця та надано завірену копію розпорядження від 23.12.2011 року про проведення перерахунку.

Як вбачається з розпорядження УПФУ в м. Ватутіне Черкаської області здійснило лише перерахунок пенсії та нарахування коштів до виплати ОСОБА_3, проте фактичні виплати не проведено.

У зв'язку з невиконанням рішення суду, 21.05.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Цьопою Б.А. у відповідності до ст.ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на боржника УПФУ в м. Ватутіне Черкаської області в сумі 680,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що причини, з яких позивач не виконує рішення суду в частині виплати нарахованих ним коштів є поважними та об'єктивними.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями частин 1, 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону, у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Приписами ч. 1 ст. 27 Закону закріплено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, останній не виконує рішення суду у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, оскільки згідно приписів ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Положеннями ч. 2 ст. 75 Закону визначено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 89 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Приписами ч. 2 ст. 89 Закону закріплено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Зі змісту постанови про накладення штрафу вбачається, що державним виконавцем накладено на позивача штраф за невиконання рішення суду без поважних причин у подвійному розмірі.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про невиконання посадовою особою відповідача обов'язку щодо перевірки поважності причин невиконання рішення суду, оскільки боржник посилався на неможливість виконання рішення суду через відсутність грошових коштів, що не може бути визнано поважною причиною, з огляду на наступне.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Асигнування на виплату державних боргів може спричинити певні затримки у виконанні рішень з бюджету Уряду, але неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1. Державний орган влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про повернення боргу. За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою. Але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 права. Не можна, посилаючись на стверджуванні фінансові труднощі, яких зазнавала держава, перешкоджати заявникові отримати вигоду від ухваленого на його користь судового рішення. Відсутність бюджетних коштів не може виправдати таке упущення («Іммобільяре Саффі» проти Італії» [GC], N 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V, «Бурдов проти Росії» (Заява N 59498/00) від 07.05.2002, Войтенко проти України» (Заява N 18966/02) від 29.06.2004 року).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутність грошових коштів у боржника не може бути підставою для неможливості державним органом виконати рішення про повернення боргу перед громадянином.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим є підстави для її скасування з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області задовольнити.

Постанову Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 листопада 2014 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Ватутіне Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, третя особа: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Цьопа Б.А. про визнання дії незаконними та скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 21 січня 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.