Справа № 379/2501/14-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 379/2501/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Потеряйко С.А.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 08.12.2014 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 08.12.2014 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню в частині з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, колегія суддів вважає необхідним зазначити про те, що 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», п. 7 ч. 1 якого Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення ст. ст. 39 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Вирішуючи питання про те, яка з однопредметних норм однакової юридичної сили, що не визнані неконституційними, підлягає застосуванню для розв'язання спорів зазначеної категорії, перевагу слід надавати тій із них, що прийнята пізніше. У даному випадку пізніше прийняті норми Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI.

На реалізацію наведеного положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінетом Міністрів України 6 липня 2011 прийнята постанова № 745.

У рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що Кабінету Міністрів України делеговано право визначати порядок та розміри соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України.

Закони України про Державний бюджет України на 2012, 2013 роки містять аналогічні норми щодо виплати державної та додаткової пенсії у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012/2013 рік.

На виконання делегованих повноважень Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210, якою передбачено мінімальний розмір пенсії для постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, у 2012 та 2013 роках щомісячна доплата до пенсії, згідно ст. 39 Закону виплачується у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, вищезазначена норма Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» обмежена в часі лише 2013 роком.

Оскільки, у Законі України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не передбачено застосування ст. 39 Закону у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України, правове регулювання спірних відносин у 2014 році здійснюється відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 в редакції Закону України від 03.08.2014 № 1622-18, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що вказана норма діє з 16.08.2014.

Таким чином, з 16.08.2014, розміри доплати передбаченої ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обмежується вимогами Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 в редакції Закону України від 03.08.2014.

Підсумовуючи наведені обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання незаконними дій відповідача та зобов'язання в частині проведення у 2014 році виплат щомісячної доплати до пенсії у розмірі, меншому, ніж передбачено ст. 39 Закону за період з 01.04.2014 по 15.08.2014 включно.

Однак, з урахуванням вищенаведеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог за період з 16.08.2014 по 10.11.2014.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати в частині, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205 та 207 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 08.12.2014 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за період з 16.08.2014 по 10.11.2014 та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В решті постанову Таращанського районного суду Київської області від 08.12.2014 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Аліменко В.О.

Безименна Н.В.