Справа № 2а-1670/3940/12
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 р.Справа № 2а-1670/3940/12
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2014р. по справі № 2а-1670/3940/12

за позовом Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Полтавська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі по тексту - Полтавська ОДПІ, заявник, позивач) 29 жовтня 2014 року звернулась до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2014 року по справі № 2а-1670/3940/12 у задоволенні заяви Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

Заявник, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2014 року по справі № 2а-1670/3940/12 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Полтавської ОДПІ про поновлення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що стягувач Полтавська ОДПІ лише 24.10.2014 року при ознайомленні з матеріалами справи № 550/847/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 дізнався про те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом ФОП ОСОБА_1 - боржника за виконавчим листом по справі № 2а-1670/3940/12. На підставі викладеного, беручи до уваги, що строк пред'явлення вказаного виконавчого документа до виконання закінчився 18.07.2014 року, стверджує про наявність підстав для поновлення цього строку.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 червня 2012 року у справі №2а-1670/3940/12 задоволено подання Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів з рахунків платника податків за податковим боргом; стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 кошти з рахунків у банках, обслуговуючих платника податків на суму податкового боргу зі сплати податку на додану вартість в розмірі 14 220 грн. 34 коп. та податку з доходів найманих працівників в розмірі 6028 грн. 56 коп. Допущено постанову суду до негайного виконання (а.с.63-66).

На виконання даного судового рішення 26.07.2012 року видано виконавчий лист №2а-1670/3940/12, виконавче провадження за яким відкрито постановою відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції від 26 липня 2012 року (а.с.72).

Постановою державного виконавця від 30 серпня 2012 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-1670/3940/12 закінчено у зв'язку зі смертю боржника (а.с.75а).

Не погодившись з даною постановою, Полтавська ОДПІ оскаржила її до суду. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2012 року у справі №2а-1670/6259/12 позов задоволено, скасовано спірну постанову державного виконавця, виконавче провадження ВП № 33987081 відновлено (а.с.79).

Разом з цим, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року вказане судове рішення скасовано та ухвалено нове - про відмову у задоволенні позову. Постановою державного виконавця від 21 березня 2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-1670/3940/12 закінчено (а.с.53).

Посилаючись на те, що за заповітом від 27 червня 2012 року спадкоємцем ОСОБА_1 є ОСОБА_2, про що Полтавська ОДПІ дізналась лише 24 жовтня 2014 року в ході ознайомлення з матеріалами справи №550/847/14-ц за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, позивач звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа №2а-1670/3940/12 до виконання.

Відмовляючи в задоволенні заяви Полтавської ОДПІ, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання, з наявності чинної постанови про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі смертю боржника, а також з того, що нормами податкового законодавства в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, не було передбачено обов'язку спадкоємців сплатити податковий борг спадкодавця, який був фізичною особою - підприємцем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як встановлено частиною 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Згідно з ч.4 ст.257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ч.1 ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення (п.1 ч.2 ст.22 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Наведеним нормам Закону України "Про виконавче провадження" кореспондують положення ст.261 КАС України, відповідно до яких стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У даному випадку поважність причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання заявник пов'язує зі встановленням відомостей про спадкування прав та обов'язків боржника у виконавчому провадженні.

Так, за твердженням заявника, після смерті ОСОБА_1 та припиненням, у зв'язку з цим, підприємницької діяльності останньої обов'язок зі сплати податкового боргу мають нести спадкоємці платника податків.

Разом з тим, слід відмітити, що Податковим кодексом України в редакції, чинній на час пред'явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2а-1670/3940/12, не було передбачено можливості виконання грошових зобов'язань або погашення податкового боргу фізичної особи-підприємця у разі її смерті.

Відповідно до п.99.1. ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час пред'явлення виконавчого листа до виконання) грошові зобов'язання фізичної особи у разі її смерті або оголошення судом померлою виконуються її спадкоємцями, які прийняли спадщину (крім держави), в межах вартості майна, що успадковується, та пропорційно частці у спадщині на дату її відкриття.

Претензії спадкоємцям пред'являються органами державної податкової служби в порядку, встановленому цивільним законодавством України для пред'явлення претензій кредиторами спадкодавця.

Після закінчення строку прийняття спадщини грошові зобов'язання та/або податковий борг спадкодавця стають грошовими зобов'язаннями та/або податковим боргом спадкоємців.

Пунктом 24 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень» від 24.10.2013 р. № 657-VII назву статті 99 ПК України викладено в такій редакції: "Стаття 99. Порядок виконання грошових зобов'язань та/або погашення податкового боргу фізичної особи (у тому числі фізичної особи - підприємця, фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність) у разі її смерті або визнання безвісно відсутньою чи недієздатною, а також малолітньої/неповнолітньої особи".

В абзаці першому пункту 99.1 слова "Грошові зобов'язання фізичної особи" замінено словами "Виконання грошових зобов'язань та/або погашення податкового боргу фізичної особи (у тому числі фізичної особи - підприємця, фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність)", а слово "виконуються" - словом "здійснюється".

Однак, зазначені зміни, якими передбачено можливість стягнення податкового боргу фізичної особі-підприємця в порядку правонаступництва з його спадкоємців, набрали чинності з 01.01.2014 року, і не підлягають застосуванню до спірних відносин, що виникли у 2012 році.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що поважними причинами пропуску строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником не надано документальних підтверджень того, коли саме йому стало відомо про спадкування прав і обов'язків ОСОБА_1.

Також, колегія суддів відмічає, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року у справі №2а-1670/6259/12 відмовлено у задоволенні позову Полтавської ОДПІ до ВДВС Полтавського РУЮ про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 серпня 2012 року. При цьому, судом зазначено, що податковий борг з податку на додану вартість та податку з доходів найманих працівників рахується за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та не допускає правонаступництва. Дане судове рішення набрало законної сили та є обов'язковим до виконання.

Таким чином, має місце постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі смертю, яка є чинною та правомірність якої підтверджена в судовому порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку пред'явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2а-1670/3940/12.

Згідно зі ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2014р. по справі № 2а-1670/3940/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 16.01.2015 р.