Справа № 589/4564/14-а
Суддя: Сидорчук О. М.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/4564/14-а р.
Провадження № 2-а/589/224/14 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 р. м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Надточій І.М.,

представника відповідача Брикуна О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі Сумської області про визнання дій та бездіяльності незаконними і неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив, зокрема, зобов'язати відповідача зробити нарахування, перерахунок та виплату державної пенсії на підставі, у порядку та розмірах, встановлених Законом № 796 у редакції діючих Законів № 230/96, № 231, та пов'язаними із ним Законами, а саме у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, за період, починаючи з 01 травня 2011 року і до моменту винесення рішення у цій справі, а також зобов'язати відповідача зробити нарахування, перерахунок та виплату додаткової пенсії позивача на підставі, у порядку та розмірах, встановлених Законом № 796 у редакції діючих Законів № 230/96, № 231, та пов'язаними із ним Законами, а саме у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, за період, починаючи з 01 травня 2011 року і до моменту винесення рішення у цій справі.

Також позивач просив зобов'язати відповідача перераховувати у подальшому позивачу, визначені статтями 50, 54 Закону № 796 розміри пенсій, у зв'язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної групи осіб, починаючи з дня встановлення нового розміру, а також вчасно виплачувати належні йому пенсії.

Ухвалою суду від 15.12.2014 р. адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі Сумської області в частині зобов'язання відповідача зробити нарахування, перерахунок та виплату пенсії на підставі, у порядку та розмірах, встановлених Законом № 796 у редакції діючих Законів № 230/96, № 231, та пов'язаними із ним Законами, а саме у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, а також в частині вимоги зобов'язати відповідача зробити нарахування, перерахунок та виплату додаткової пенсії на підставі, у порядку та розмірах, встановлених Законом № 796 у редакції діючих Законів № 230/96, № 231, та пов'язаними із ним Законами, а саме у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком за період з 01.05.2011 р. по 05.02.2014 р. було залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 23.12.2014 р. закрито провадження у справі в частині вимоги про визнання незаконними дії відповідача щодо застосування ним під час нарахування/перерахунку пенсій позивача положень Бюджетних законів, а також інших підзаконних нормативно-правових актів, якими у порушення та розріз встановлених Конституцією і Законами України вимог і норм, визначено розміри пенсій для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до того, ще й значно менші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону № 796 для відповідної категорії громадян.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, просили розглядати справу у їхню відсутність.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, вказуючи на пропуск позивачем строку звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України, а також посилаючись на те, що відповідно до п. 6-7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 р. № 1622 встановлено, що норми і положення статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 р.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги (щодо яких судом не було ухвалено рішень про закриття провадження та залишення без розгляду) підлягають задоволенню частково враховуючи наступне.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Шостці та Шосткинському районі Сумської області та отримує державну пенсію по інвалідності та додаткову пенсію згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громад які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У квітні 2014 р. позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Шостці та Шосткинському районі Сумської області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.ст 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак отримав відповідь від 12.05.2014 року, в якій зазначено, що відсутні підстави відсутні для проведення такого перерахунку.

Не погодившись з відмовою відповідача щодо перерахунку пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи та віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2 виданого 29.04.2011 р. та вкладкою № НОМЕР_1 до вказаного посвідчення /а.с. 17/.

Внаслідок захворювання, пов'язаного з аварією на Чорнобильській АЕС, позивачу з безстроково встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 08.04.2011 р. серії 10 ААА № 212455.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до першої категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах: інвалідам 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України від 05.10.06 р. № 231-V, встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 22 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пунктом 6-7 Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що, зокрема, норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Однак, згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до змісту ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У своєму рішенні у справі «Сук проти України» (заява № 10972/05) від 10.03.2011 р. (остаточне від 10.06.2011 р.) Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, наступні висновки:

«…22. Суд повторює, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу (див. рішення щодо прийнятності у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland) [ВП], заява №31443/96, пункт 98, ECHR 2002-X).

23. Суд вважає, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (див. рішення у справі "Кечко проти України» (Kechko v. Ukraine), згадане вище, пункт 23).

24. …Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджету, оскільки державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов'язань (див., з-поміж інших судових рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), згадане вище, пункт 35). Тому остаточна відмова національних органів у праві заявника на цю доплату за період, що розглядається, є свавільною і такою, що не ґрунтується на законі…».

Водночас, відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже, при прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень (стаття 48 Конституції України).

Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач з 06.02.2014 року (в межах строків, визначених ст. 99 КАС України) має право на отримання основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд також приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача перераховувати в подальшому позивачу, визначені статтями 50, 54 Закону № 796 розміри пенсій, у зв'язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної групи осіб, починаючи з дня встановлення нового розміру, а також вчасно виплачувати належні йому пенсії, оскільки в цій частині вимоги позивача не відповідають нормі ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 6 КАС України, в яких йдеться про звернення до суду за захистом порушеного права, а не в зв'язку з припущенням про порушення права у майбутньому.

Відтак, вимоги позивача підлягають задоволенню в межах строків звернення до адміністративного суду та по день ухвалення судового рішення в даній справі.

Керуючись ст.ст. 159, 161 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі Сумської області в перерахунку та виплаті ОСОБА_2 щомісячних державних пенсій (основної та додаткової) відповідно до вимог 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі Сумської області здійснити ОСОБА_2 починаючи з 06 лютого 2014 року та по 17 грудня 2014 року перерахунок та виплату щомісячної основної державної пенсії як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до ст.ст. 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі Сумської області починаючи з 06 лютого 2014 року та по 17 грудня 2014 року здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, здоров'ю, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідні виплати з урахуванням вже проведених виплат.

В іншій частині в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Шосткинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.М.Сидорчук