Справа № 722/2638/14-а
Суддя: Унгурян С. В.
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/2638/14-а
Номер провадження 2-а/722/4/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді: Унгуряна С.В.

секретаря: Ткач Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокиряни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Чернівецькій області про визнання незаконною і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Чернівецькій області про визнання незаконною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення. Посилався на те, що 02.12.2014 року близько 15 год. 55 хв., рухаючись на своєму автомобілі по автодорозі «Житомир-Чернівці» в напрямку м.Сокиряни, з увімкнутим світлом фар та дотримуючись правил дорожнього руху, був зупинений інспектором 2-го взводу роти ДПС УДАІ УМВС України в Чернівецькій області Слєпцовим Р.О. Перевіривши посвідчення водія та технічний паспорт автомобіля, ІДПС Слєпцов Р.О. повідомив позивача, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.9.8 Правил дорожнього руху України. Позивач з вказаним фактом не погодився та пояснив ІДПС Слєпцову Р.О., що ближнє світло фар його автомобіля було ввімкнене, а також попросив останнього надати докази скоєного ним правопорушення.

Однак ІДПС Слєпцов Р.О., на заперечення позивача не відреагував та склав відносно останнього протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 №588255 за порушення вимог п.9.8 ПДР.

Не погодившись, позивач заявив клопотання про призначення розгляду адміністративної справи на іншу дату для надання йому можливості скористатися правовою допомогою. Однак, незважаючи на заявлене ним клопотання, на місці правопорушення було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої за вчинення правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП, на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вважає, що вищезазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки йому не було роз'яснено його права згідно ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, розгляд справи був проведений без підготовки та надання часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують його особу, а також інших доказів по справі, у зв'язку з чим у постанові, винесеній представником відповідача, не враховано його особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст.33 КУпАП. Окрім того, позивач вважає що інспектором ДПС також невірно кваліфіковано нібито вчинене ним правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Просив постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №509440 від 02.12.2014 року скасувати як незаконну та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, про що подав до суду письмову заяву, в якій також просив розглядати справу без його присутності.

Представник відповідача, будучи в установленому законом порядку повідомлений про місце, день і час розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення №486 та №477 в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, доказів та заперечень проти позову не подав.

Виходячи з наведеного, судом ухвалено розглянути справу в даному судовому засіданні без присутності сторін та прийняти рішення на підставі письмових доказів.

У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подані позивачем письмові докази на підтвердження його вимог, оцінивши вказані докази щодо їх належності та допустимості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.12.2014 року інспектором 2-го взводу роти ДПС УДАІ УМВС України в Чернівецькій області Слєпцовим Р.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 №588255 від 02.12.2014 року відносно ОСОБА_1 за те, що останній нібито 02.12.2014 року о 15 год. 50 хв. керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21703-110-01» д.н. НОМЕР_1 на автодорозі «Житомир-Чернівці» Н-03, 344 км., поза населеного пункту, рухався не з ввімкнутим ближнім світлом фар, чим порушив п.9.8 ПДР України.

На підставі вказаного вище протоколу, інспектором 2-го взводу роти ДПС УДАІ УМВС України в Чернівецькій області Слєпцовим Р.О., 02.12.2014 року винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №509440, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Ст.1 КУпАП передбачає, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тощо.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи тощо.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено відповідачем 02.12.2014 року о 15 год. 50 хв. У цьому ж протоколі, містяться відомості про повідомлення ОСОБА_1 щодо розгляду адміністративної справи відносно нього 12.02.2014 року о 15 год. 55 хв., всупереч заявленого позивачем клопотання про призначення розгляду адміністративної справи на іншу дату. Тобто, відповідачем фактично було визначено час розгляду адміністративної справи в межах п'яти хвилин у зв'язку з чим позивач був позбавлений реальної можливості скористатися при розгляді адміністративної справи правовою допомогою, про необхідність якої він заявляв.

Наведені обставини, на думку суду, свідчать про формальний підхід посадової особи відповідача до розгляду ним адміністративної справи відносно ОСОБА_1, а відповідно і про наявність у його діях порушень вимог закону та права позивача на захист.

Згідно ч.2 п.9.8. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно ПДР, ввімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби здійснюється під час руху механічних транспортних засобів, з метою позначення транспортного засобу, що рухається. Тому, не ввімкнення водієм механічного транспортного засобу з 01 жовтня по 01 травня поза населеними пунктами денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнього світла фар, є порушенням водіями механічних транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, що є окремим та самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України встановлена презумпція вини суб'єкта владних повноважень, що означає його обов'язок довести правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог п.9.8 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, а отже, і не доведено суду правомірності винесеної ним постанови.

Враховуючи наведені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що позивача ОСОБА_1 незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП України, а тому винесена відносно нього постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

При цьому, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення слід відмовити, оскільки згідно ч.1 ст.222 КУпАП, розгляд адміністративних справ про порушення правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, відноситься до компетенції органів внутрішніх справ, а не суду.

Керуючись ст.ст.1, 7, 33, 245, 251, 252, 268, 280, 288, 289 КУпАП, ст.ст.9, 71, 128 ч.4, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову серії ПС1 №509440 від 02.12.2014 року, винесену інспектором ДПС 2-го взводу роти ДПС ДАІ УМВС України в Чернівецькій області Слєпцовим Р.О. про притягнення ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_1, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - визнати незаконною та скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду є остаточною і оскарженню в апеляційному та касаційному порядку не підлягає.

Суддя Сокирянського районного

суду Чернівецької області С.В.Унгурян