Справа № 2-а-4545/11
Суддя: Мовчан Д. В.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

31.01.2014 Єдиний унікальний номер 2-а-4545/11
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення

31 січня 2014 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1, зацікавлені особи Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_2, про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, суд,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з поданням про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Фактично судді із канцелярії Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вищезазначене подання було передано 27 січня 2014 року.

В обґрунтування подання заявник зазначає, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження за № 40982708 з виконанням виконавчого листа за № 2а-4545/2011 від 27.11.2013року, що видав Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2011р., у розмірі передбаченому ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням виплачених сум, до внесення змін в пенсійне законодавство.

У відповідності до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 02.12.2013 року відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну ухвалу, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. Разом з цим, державним виконавцем боржнику надано строк для самостійного виконання рішенця. Однак, боржником рішення суду у встановлений державним виконавцем строк для його самостійного виконання не виконано в цілому, тобто, боржником виконано рішення лише в частині здійснення перерахунку (нарахування) недоплаченої державної допомоги, відповідно до чого нарахована сума недоплаченої державної допомоги за рішенням суду складає 32 000 (тридцять дві тисячі) грн. 00 коп., але зазначені грошові кошти не перераховані.

Далі, заявник зазначає, що з 01 січня 2013 року Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VІ, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання. Зазначеним законом визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного бюджету. Так, ст.3 цього Закону визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Також, 06.02.2013 року набрав чинності у новій редакції Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Кабінетом Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також, іншими державними органами, які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. Пунктом 3 Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного або місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів. Таким чином, зазначений виконавчий документ не може бути скерований до органу Державного казначейства служби України для виконання в порядку гарантії держави щодо виконання судових рішень у звязку з тим, що рішення прийнято про зобовязання вчинити певні дії, а не про стягнення коштів. Таким чином, у разі якщо рішення суду не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягував перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобовязаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішень.

У звязку з вищевикладеним, державний виконавець просить суд змінити спосіб і порядок виконання постанови суду на підставі якої виконавчий лист № 2а-4545/2011 від 27.11.2013року, що видав Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, із зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_2 одноразової компенсації у звязку з встановленням інвалідності 3 групи згідно до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, за відрахуванням виплачених сум, на стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради на користь ОСОБА_2 одноразової компенсації у звязку з встановленням інвалідності 3 групи згідно до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, за відрахуванням виплачених сум у розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) грн. 00 коп.

Сторони у судове засідання не зявилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від них не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.263 КАС України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Суд, дослідивши матеріали даної справи, доходить висновку, що зазначена заява про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення підлягає задоволенню з огляду на нижчевикладене.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 був задоволений. Вирішено визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, щодо нарахування ОСОБА_2 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2011р. не в повному обсязі неправомірними. Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2011р., у розмірі передбаченому ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням виплачених сум, до внесення змін в пенсійне законодавство.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську було задоволено частково. Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2011 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_2 одноразової компенсації, у звязку з встановленням інвалідності 3 групи у розмірі меншому, ніж встановленого ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_2 одноразової компенсації, у звязку з встановленням інвалідності 3 групи у розмірі меншому, ніж встановленого ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, за відрахуванням виплачених сум (а.с.41-42).

На підставі зазначеної постанови від 18 грудня 2012 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист (а.с.43).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 02 грудня 2013 року було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №2а-4545/2011 виданого 27 листопада 2013 року.

17 грудня 2013 року за № 2794 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області надійшов лист боржника про проведення ОСОБА_2 перерахунку одноразової компенсації, у звязку з встановленням інвалідності 3 групи у розмірі меншому, ніж встановленого ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, у розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) грн. 00 коп., та про неможливість добровільного виконання рішення суду, тому що доплата буде виплачена за умови наявного фінансування з Державного бюджету України. Це мотивовано тим, що згідно з п. 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» в 2012-2013 роках норми та положення окремих статей базових законів застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012-2014 роки.

Відмовляючи у задоволенні заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав

виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Суд зазначає, що приписи ст. 263 КАС України передбачають зміну чи встановлення порядку і способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини постанови, яка містить висновки суду по суті позовних вимог. Отже, суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Таким чином, заява щодо зміни способу та порядку виконання постанови суду не підлягає задоволенню, оскільки в разі задоволення її вимог фактично буде змінено по суті зміст резолютивної частини постанови суду, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права.

Крім того, за приписом ч. 2 ст. 263 КАС України, суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках.

Слід також зазначити, що підставою для застосування правил ст. 263 КАС України є обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» щодо інших рішень відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи зміна способу і порядку виконання не допускаються.

На думку суду, викладені заявником вимоги стосуються в цілому вчинення відповідних дій, які у випадку їх задоволення, можуть істотно змінити зміст резолютивної частини судового рішення, що у відповідності з діючим законодавством є недопустимим.

Також, під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Тобто, зі змісту вказаної норми випливає, що суд, за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту. Але заявник фактично просить змінити не порядок виконання рішення, а сам його зміст.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку відсутні будь-які законні підстави для зміни способу і порядку виконання постанови суду, вказаний в заяві спосіб виконання рішення суду по суті є іншими позовними вимогами, тягне за собою зміну предмету позову і не відноситься до зміни способу виконання рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 263 КАС України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1, зацікавлені особи Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_2, про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або складення ухвали у повному обсязі відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д.В. Мовчан