Справа № 826/386/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

22 січня 2015 року м. Київ № 826/386/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
до Міністерства соціальної політики України, Міністра соціальної політики України
про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства соціальної політики України, Міністра соціальної політики України про:

- зобов'язання відповідача здійснити контроль, на Закритому акціонерному товаристві «Граніт» та за результатами перевірки вирішити питання відшкодування збитків

- зобов'язання відповідача відізвати листи на ім'я Генерального прокурора України та на ім'я Міністра юстиції України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Вимога до особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, порушення яких спричинено конкретними рішеннями (діями, бездіяльністю) суб'єкта владних повноважень обумовлена необхідністю здійснення судом під час розгляду справи по суті перевірки оскаржуваних рішень (дій, бездіяльності) на предмет їх відповідності критеріям, визначеним у ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду відбувається шляхом подання позовної заяви, яка має бути оформлена згідно статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом четвертим ч.1 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно зі статтею 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Зміст даної норми передбачає зазначення позивачем норм законодавства, які порушені особою, до якої пред'явлено вимоги - органом владних повноважень при прийнятті кожного окремого оскаржуваного рішення, вчинення дій (бездіяльності) та подання доказів наявності порушеного права.

Крім того, слід враховувати передбачений ст.11 КАС України принцип, за яким розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і в доведенні перед судом їхньої переконливості, тобто, позивач повинен на підтвердження підстав позову подати докази, які підтверджують кожну обставину як складову предмету та змісту доказування.

Відповідно до ч.2 ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Письмовими доказами є документи, які за змістом ч.2 ст.69, ч.4 ст.79, п.6 ч.1 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України подаються в оригіналах або належним чином засвідчених копіях. Водночас, згідно із визначенням, наведеним у частині 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, спірні правовідносини виникли щодо не вчинення Міністерством соціальної політики України, на думку позивача, нагляду за додержанням законодавства про працю Закритим акціонерним товариством «Головинський кар'єр «Граніт» щодо права сестри ОСОБА_1 на перерахунок сум відшкодування шкоди з урахуванням відсотків втрати професійної працездатності, встановленої потерпілій МСЕК 23 листопада 2001 року за період з 07 грудня 1982 року Територіальною державною інспекцією праці у Житомирській області.

Разом з тим, позивач в позовній заяві не зазначає, які саме права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 порушені діями, бездіяльністю чи рішеннями Міністерства соціальної політики України та Міністра соціальної політики України.

При цьому, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, в якості відповідачів у спірних правовідносинах визначено Міністерство соціальної політики України та Міністра соціальної політики України.

Водночас, в прохальній частині позовної заяви позивач просить «зобов'язати відповідача здійснити контроль, на Закритому акціонерному товаристві «Граніт» та за результатами перевірки вирішити питання відшкодування збитків; зобов'язати відповідача відізвати листи на ім'я Генерального прокурора України та на ім'я Міністра юстиції України», тобто позивачем не визначено до якого саме з відповідачів заявлено вказані позовні вимоги, а також зі змісту позовної заяви неможливо встановити в чому саме полягає неправомірність рішень, дій або бездіяльності Міністерства соціальної політики України та Міністра соціальної політики України, не наведено норм законодавства, які порушені даним суб'єктом владних повноважень.

Наведена обставина позбавляє можливості вирішити питання щодо персонального складу відповідачів у даній справі, змістовності позовних вимог до кожного з них і наявність доказів на підтвердження вимог до кожного з відповідачів, а також дотримання позивачем вимог Кодексу адміністративного судочинства України при обранні способу захисту порушеного права з огляду на предметну, територіальну і інстанційну підсудність спору і дотримання строку звернення до суду з такими вимогами.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне зобов'язати позивача доповнити зміст позовної заяви юридичними фактами на яких вона ґрунтує свої вимоги до відповідача (до кожного з відповідачів) із зазначенням правової підстави позову, тобто вказати законодавчі акти норми яких порушено відповідачем (відповідачами), сформувати позовні вимоги до відповідача (або декількох відповідачів), вказати які саме рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень - відповідача (відповідачів) у справі порушують охоронювані законом права та інтереси позивача у публічно-правових відносинах, а також надати докази прийняття відповідачем (відповідачами) рішень, вчинення ним (ними) дій або допущення бездіяльності, які можуть бути предметом розгляду в адміністративній справі.

Також, позивачу необхідно надати копії листів Міністерства соціальної політики України № 13-Б-9273/26-52 від 29 березня 2005 року та № 03-Б-1713/2653 від 30 грудня 2008 року, на які, як на докази в підтвердження доводів позивача, остання посилається в обґрунтування своїх вимог.

Крім того суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на положення статті 99 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач в прохальній частині позовної заяви просить суд, зокрема, зобов'язати відповідача відізвати листи на ім'я Генерального прокурора України та на ім'я Міністра юстиції України, проте позивач не зазначає коли їй стало відомо про вчинені дії щодо направлення листів на ім'я Генерального прокурора України та Міністра юстиції України.

Отже, позивачу необхідно надати пояснення з приводу строків звернення до суду та докази на підтвердження своєї позиції.

Крім того, посилання позивача не те, що документи в обґрунтування зазначеного позову знаходяться у справі №826/15241/14 та мають бути вилучені судом, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на нормах процесуального права, оскільки , а вилучення суддею певних доказів з іншої справи на стадії вирішення питання щодо наявності підстав для відкриття провадження в адміністративній справі КАС України не передбачено.

Також, суд звертає увагу на те, що вище зазначені недоліки позовної заяви були визначені в ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року у справі №826/15241/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року і в силу статті 254 КАС України набрали законної сили.

Однак, при повторному зверненні до суду позивачем вказані судом недоліки позовної заяви не враховані і не усунуті.

Відповідно до ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом направлення до суду позовної заяви, оформленої з урахуванням вищезазначених вимог, надання вказаних судом доказів, а також пояснень з приводу строків звернення до суду.

Керуючись ст.ст.106, 107, ч.1 ст.108, ст.160, ст.165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу п'ятиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п.1 ч.3 ст.108 КАС України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку, встановленому в ст.254 та ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.А. Добрівська