Справа № 806/5742/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року Житомир справа № 806/5742/14

час прийняття: 10 год. 30 хв. категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

представника позивача Нікандрової О.А., представника відповідача Кирилової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Полісянка" до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення №546 від 10.12.2014,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області № 546 від 10.12.2014 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду в сумі 11777, 96 грн. У обґрунтування позову посилався на те, що нарахування їм спірним рішенням пені на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є протиправним. Так як частина 9 статті 106 зазначеного Закону виключена на підставі Закону України № 2464-VI (2464-17) від 08.07.2010 і на момент прийняття рішення № 546 ця норма втратила чинність. Відтак, вважають, що оспорюване рішення необхідно скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у засіданні суду позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, на підставі доводів викладених у письмових запереченнях. Пояснила, що нарахування пені у сумі 11777, 96 грн відбулося внаслідок прострочи сплати фінансових санкцій позивачем, нарахованих відповідно до рішень № 877, 878, 879 від 19.05.2008. Нараховані суми фінансових санкцій підлягали сплаті 22.06.2010, однак сплачені ПАТ "Полісянка" лише 24.11.2014.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Полісянка" перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

10 грудня 2014 року начальником Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області Макшаєвою Н.В. на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" прийнято рішення № 546 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду. Цим рішенням позивачу нараховано пеню в сумі 11777, 96 грн.

Під час судового розгляду справи з'ясовано, що пеня нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою ПАТ "Полісянка" фінансових санкцій, нарахованих рішеннями контролюючого органу від 19 травня 2008 року № 877, 878, 879. Правомірність застосування яких перевірена та підтверджена постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.04.2009 в справі № 2-а-10704/08, яка ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2010 залишена без змін.

Судові рішення у справі № 2-а-10704/08 набрали законної сили 22.06.2010, тобто з цієї дати позивач зобов'язаний сплатити суми фінансових санкцій до Пенсійного фонду.

Проте, борг по фінансових санкціях погашено ПАТ "Полісянка" лише 24 листопада 2014 року, що підтверджено розрахунком фінансової санкції та пені по особовому рахунку страхувальника.

Питання відповідальності страхувальника за несвоєчасну сплату заборгованості до Пенсійного фонду до 01 січня 2011 року були врегулюванні Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, зокрема, статтею 106 цього Закону.

Так, пунктом 2 частини 9 цієї статті Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції до 01.01.2011) передбачено, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Верховною Радою України 08 липня 2010 року прийнято Закон України №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який набрав чинності 01 січня 2011 року.

З набранням чинності зазначеним Законом, згідно підпункту "й" пункту 12 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення", норми частини першої - дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виключено.

Разом з цим, приписами пункту 7 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ від 08.07.2010, який набрав чинності 01 січня 2011 року, визначено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

У відповідності до п. 10.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду від 19.12.2003 № 21-1 (у редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення, надалі - Інструкція), на суми простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки) та своєчасно не сплачені (не перераховані) фінансові санкції нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку та розмірах, визначених цим пунктом. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку сплати відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником включно.

Документами, які є підставою для нарахування пені, є: документи, що підтверджують суму страхових внесків, фінансових санкцій та строк їх сплати - Розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з позитивною сумою; звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України з позитивною сумою; звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України з позитивною сумою; вимога про донараховані суми страхових внесків за актами перевірок та узгоджене рішення про застосовані фінансові санкції (штрафи); рішення суду; документи, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за страховими внесками та боргу за фінансовими санкціями - виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; корінець прибуткового документа про приймання установою банку платежів готівкою; договорів про розстрочення (відстрочення) страхових внесків; Розрахунок суми страхових внесків з від'ємною сумою; звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з від'ємною сумою; звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з від'ємною сумою; рішення про виключення з Державного реєстру підприємств та організацій України; свідоцтво про смерть фізичної особи.

В контексті наведеного, суд приходить до висновку, що пеня зумовлена несвоєчасною сплатою заборгованості, яка виникла до 01.01.2011, має бути нарахована (стягнута) і після 1 січня 2011 р., оскільки заборгованість і пеня виникли в період дії п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 р. N 1058-IV.

Отже, рішення від 10.12.2014 № 546 прийнято Управлінням Пенсійного фонду України в м. Житомирі на підставі Закону та у межах його повноважень.

Подібна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 19 лютого, 26 березня та 15 жовтня 2013 року у справах №№ 21-432а12, 21-71а13, 21-318а13 відповідно, а також у постанові від 07 жовтня 2014 року в справі № 21-269а14.

Висновки цих постанов Верховного Суду України, згідно із приписами ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для застосування до спірних правовідносин, що є предметом цього позову.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваного рішення. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У частині 2 цієї статті КАС України закріплено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 1 листопада 2011 року (у редакції, що діє з 23.10.2013 року, далі - Закон № 3674-VI), за подання до адміністративного суду: адміністративного позову майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява.

Зважаючи на розмір позовних вимог (11777,96 грн пеня, нарахована до позивача оскаржуваним рішенням) та мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня 2014 року, ставка судового збору за подання до суду даного позову становила 1827,00 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Платіжним дорученням від 22 грудня 2014 року № 386 підтверджено, що за подання до суду даного позову ПАТ "Полісянка" сплачено судовий збір у сумі 182,70 грн. (10% від ставки судового збору).

За таких обставин та враховуючи висновок суду про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, решту суми судового збору в розмірі 1644,30 грн слід стягнути з позивача на користь Державного бюджету.

Керуючись статтями 86, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Полісянка» 1644,30 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 19 січня 2015 р.