Справа № 569/13533/14-а
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Рудика Л.Д.
Суддя-доповідач:Малахова Н.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" січня 2015 р. Справа № 569/13533/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

при секретарі Сидорук М.М. ,

за участю позивача, представників сторін та

третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "17" листопада 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Міндоходів України у Рівненській області про невиплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області про невиплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, мотивуючи його тим, що 14 квітня 2014 року у відповідності до наказу №18 о/с управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області він був звільнений, зі служби в органах виконання покарань, по п.63 "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з вислугою в календарному обчисленні 21 рік 07 місяців 06 днів, у пільговому відношенні 21 рік 10 місяців 15 днів. З моменту звільнення йому нарахована та виплачується пенсія у відповідності до Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При цьому, при звільненні відповідач не виплатив одноразову грошову допомогу, передбачену ст.9 цього Закону.

Постановою Рівненського міського суду від 17.11.2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у відповідності до положень ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за повних 21 рік календарної служби ОСОБА_3

В частині позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування з відповідача на його користь витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позову.

Розглянувши справу у межах визначених ст. 195 КАС України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звільнений з органів податкової міліції у запас Збройних Сил України згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 року № 1716 та п. 63 п.п. ж (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.1991 року №114, відповідно до наказу Державної податкової служби у Рівненській області від 31.10.2012 року № 78-0. Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби позивачу не проводилась.

Відповідно до наказу № 18о/с від 14 квітня 2014 року ОСОБА_3 звільнено в запас Збройних Сил по п.63 «ж» (за власним бажанням). Вислуга років на день звільнення становить в календарному обчисленні 21 рік 07 місяців 06 днів, у пільговому 21 рік 10 місяців 15 днів. При звільнені зі служби відповідач не виплатив позивачу одноразову грошову допомогу.

Колегія суддів вважає, вказану відмову відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу протиправною, оскільки вона не ґрунтується на приписах чинного законодавства.

Відповідно до п.2 ст. 9 Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що виплата одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення передбачена у випадку, якщо на час звільнення особи зі служби вона набула права на пенсію (за вислугу років чи по інвалідності). При цьому, факт виникнення в особи права на пенсію повинен обов'язково передувати звільненню.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 цього Закону право на пенсію за вислугу років за вказаним Законом мають право особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, інші особи, зазначені у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше.

Як встановлено судом, на час звільнення з органів податкової міліції позивач вислуги, необхідної йому для призначення пенсії згідно норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не мав, а отже не набув права на пенсію, і як наслідок на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до п. 2 ст. 9 вищезазначеного закону.

Вислуга років на день звільнення ОСОБА_3 із Гродищенської виправної колонії № 96 14 квітня 2014 року становить в календарному обчисленні 21 рік 07 місяців 06 днів, у пільговому 21 рік 10 місяців 15 днів, а отже відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" він набув права на пенсію.

Частиною 5 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Відповідно до п. 4 ст. 9 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Аналіз вказаних норм закону дає підстави вважати, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги. Отже, позовні вимоги підлягали до задоволення.

Проте, вказану справу розглянуто неповноважним судом, оскільки відповідно до приписів ч.2 ст. 18 КАС України вказана справа підсудна окружному адміністративному суду.

Право на повноважний суд встановлено, зокрема, ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус судів", зі змісту якої вбачається, що повноважним є той суд, до підсудності якого справа віднесена процесуальним законом.

Відповідно до приписів п.4 ч.1 ст. 202 КАС України розгляд і вирішення справи неповноважним судом є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Судові витрати позивача на оплату правової допомоги не підлягають відшкодуванню, оскільки позивачем не надано доказів щодо понесених витрат по оплаті правової допомоги, зокрема розрахунку вказаних витрат.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем пропущено строк на звернення до суду є безпідставними, оскільки згідно ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" одноразова грошова допомога входить до складу грошового забезпечення та відповідно до Інструкцією щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 року № 333, видатки на її виплату здійснюються за кодом "Грошове забезпечення військовослужбовців". Законодавством, що регулює проходження військової служби, не передбачено строк звернення до суду з позовом про вирішення спірних питань, пов'язаних з грошовим забезпеченням військовослужбовців, проте, виплата грошового забезпечення військовослужбовцю та заробітної плати працівнику мають однотипну правову природу. Відтак, спірних правовідносин слід застосовувати приписи з ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України відповідно до яких у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З огляду на вищенаведене, постанова суду першої інстанції, яка прийнята неповноважним судом підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "17" листопада 2014 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Зобов'язати управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у відповідності до положень ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за повних 21 рік календарної служби ОСОБА_3

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "16" січня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33027

3- відповідачу/відповідачам: Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області вул.Словацького,7,м.Рівне,33028

4-третій особі: Головне управління Міндоходів України у Рівненській області - вул.Відінська, 12,м.Рівне,33023,