Справа № 359/11898/14-а
Суддя: Яковлєва Л. В.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/359/13/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Гомолі О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Павленка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської митниці Міністерства доходів і зборів України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ :

27.11.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом до Київської митниці Міндоходів про скасування постанови заступника начальника Київської митниці Міндоходів Бутенка Сергія Сергійовича від 18 листопада 2014 року в справі про порушення митних правил №0592/125130006/14 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, який обґрунтовувала тим, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме відсутня суб'єктивна сторона, в неї на меті не було неправомірного наміру ухилення від сплати чи зменшення митних платежів, зменшення їх розміру або інше ухилення від сплати митних платежів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. По суті пояснила, що нею у товаросупровідних документах у графі «31» декларації заявлено опис товару «Частини до установки для кондиціонування повітря (спліт-системи) канального типу для промислових та напівпромислових приміщень». Саме ці частини кондиціонеру необхідні для налагодження несправних кондиціонерів, які були раніше встановлені на території України та знаходяться в користуванні клієнтів. Якщо взяти ці частини та спробувати скласти кондиціонер, то він працювати не буде оскільки кожна з цих частин підходить тільки до відповідної моделі. На підтвердження цього маються відповідні докази, однак це не враховано працівниками Бориспіль-ської митниці при складенні оскаржуваної постанови.

Представник відповідача в судовому зсіданні проти позову заперечив, та зазначив, що постанова винесена відносно ОСОБА_1 з урахуванням вимог чинного законодавства України, Митного кодексу України. Крім того зазначив, що в митній декларації в описі товару заявлено частини кондиціонера, але в сукупності вони і є кондиціонерами, тому мають проходити митний контроль під іншим кодом та підлягати оподаткуванню. Надано також письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення адміністративного позову.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовують Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачкою дотримано вимоги ст.ст. 288 та 291 КУпАП, а також ст. 393 МК України щодо порядку та строку оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, який визначено в 10 діб. Так, оскаржувана постанова винесена 18.11.2014 року, про що свідчить її копія, а адміністративний позов подано 27.11.2014 року.

Постановою заступника начальника Київської митниці Міндоходів Бутенко С.С. від 18.11.201 року в справі про порушення митних правил №0592/125130006/14 щодо ОСОБА_1, яка працює декларантом ПП «ГФК», визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 14016 грн. 57 коп.

Судом встановлено, що 09.07.2014 року до відділу митного оформлення № 4 митного поста «Святошин» Київської митниці Міндоходів (Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 227-Т) декларантом ПП «ГФК» ОСОБА_1, з метою здійснення митного оформлення товару «Частини до установки для кондиціонування повітря (спліт-системи) канального типу для промисло-вих та напівпромислових приміщень», що надійшов на адресу підприємства, подано митну декларацію, якій присвоєно номер № 125130006/2014/583435.

Відповідно до графи «31» митної декларації заявлено опис товару «Частини до установки для кондиціонування повітря (спліт-системи) канального типу для промислових та напівпромислових приміщень, потужністю до 30 кВт., а саме внутрішні та зовнішні блоки, корпус яких зроблено з оцинкованої листової сталі з порошковим покриттям, до складу входить спіральний компресор, мідний теплообмінник з алюмінієвих пластин, розрахован під хладоген К-410 (не поставляється з товаром), не містить озоноруйнуючих речовин: - зовнішні блоки : модель SAGL - 018 TA, потужність 5,10 кВт - 14шт., модель SAGL - 024 TA, потужність 7,00 кВт- 8шт., модель SAGL - 065 NA, потужність 19,90 кВт - 5шт., модель SAGL - 018 TA, потужність 12,30 кВт- 5шт., модель SAGL - 048 NA,потужність 14,07 кВт 5шт. - внутрішні блоки: модель SHSL-HM 3017TA, потужність 8,80 кВт - 12шт., модель SHSL-HM4217TA, потужність 12,30 кВт - 5шт. Торговельна марка «RUUD Виробник «RHEEM SALES COMPANY INC»,США» та, відповідно до наявних відомостей про характеристики товару, у графі «33» код товару згідно з УКТЗЕД «» (ставка мита 0 %).

З метою перевірки правильності класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД 10.07.2014 до управління митної вартості, класифікації товарів та заходів регулювання ЗЕД Київської митниці Міндоходів направлено запит за №125130006/2014/583435.

05.08.2014 року відділом контролю за класифікацією та кодуванням товарів Управління митної вартості, класифікації товарів та заходів регулювання ЗЕД Київської митниці Міндоходів винесено Рішення про визначення коду товару № КТ-182-2014, яким код згідно з УКТЗЕД частини товару «Частини до кондиціонерів канального типу («спліт-системи» канального типу), для промислових та напівпромислових приміщень, - зовнішні блоки: - модель SAGL -018ТА, потужність 5,10 кВт - 10шт; модель SAGL - 065 NA, потужність 19,90 кВт - 5шт.; модель SAGL - 048NA, потужність 14,07 кВт - 5шт. Торговельна марка «RUUD» Виробник «RHEEM SALES COMPANY INC»,США» залишено «» (ставка мита 0%).

Частину товару віднесено до «Кондиціонери канального типу («спліт-системи» канального типу), які складаються з одного зовнішнього та одного внутрішнього блоку, в розібраному стані (зовнішній та внутрішні блоки відокремлені один від одного); охолоджене повітря від випарника до зон охолодження подається повітроводами; для промислових та напівпромислових приміщень, з вмонтованою холодильною установкою та приладом, який забезпечує перемикання режимів "холод-тепло"; споживчою потужністю понад 5 кВт, але не більш як 50 кВт, :-«спліт-система» канального типу, до складу якої входить зовнішній блок моделі SAGL - 018 TA та внутрішній блок моделі SHSL-HM 3017TA (потужність 8,80 кВт) - 4 шт.; - «спліт-система» канального типу, до складу якої входить зовнішній блок моделі SAGL -024ТА та внутрішній блок моделі SHSL-HM 3017TA (потужність 8,80 кВт) - 8 шт.;- «спліт-система» канального типу, до складу якої входить зовнішній блок моделі SAGL -042ТА та внутрішній блок моделі SHSL-HM4217TA (потужність 12,30 кВт) -5 шт. Торговельна марка "КІЛЮ". Виробник "КНЕЕМ 8АЕЕ8 СОМРАОТ ШС", СІЛА.» Торговельна марка «RUUD» Виробник «RHEEM SALES COMPANY INC»,США» та класифіковано за кодом згідно з УКТЗЕД «» (ставка мита 10%).

Внаслідок зміни коду частини товару різниця митних платежів за митною декларацією від 09.07.2014року № 125130006/2014/583435 становить 4 672 грн.19 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України за обставин, викладених у постанові заступника начальника Бориспільської митниці від 18.11.2014 року.

Тобто, згідно постанови митного органу декларант ТОВ «ГФК» ОСОБА_1 заявила у митній декларації № 125130006/2014/583435 від 09.07.2014 року неправдиві відомості з метою зменшення розміру митних платежів на суму 4672 грн. 19 коп..

У зв'язку з цим ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст. 485 МК України, якою передбачено відповідальність, за дiї, спрямованi на неправомiрне звiльнення вiд сплати митних платежiв чи зменшення їх розмiру, а також iншi протиправнi дiї, спрямованi на ухилення вiд сплати митних платежів.

Однак, суд вважає, що при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, посадовими особами Бориспільської митниці не було в повному обсязі враховано вимог ст.ст. 103, 319, 321, 334, 335, 360, 380 МК України.

Так, відповідно до ст. 319 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопору-шенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністратив-ного позову. З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу необхідно довести правомірність своїх дій.

Підставами для скасування або зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил у відповідності до положень ст.531 Митного кодексу України є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невід повід-ність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом а також інші визначені законом обставини.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Як встановлено судом, відповідач розцінив дії позивача як такі, що спрямовані на зменшення розміру митних платежів на суму 4 672 грн. 19 коп., кваліфікувавши її дії за ст.485 Митного кодексу України, що передбачає накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Разом з тим, з огляду на положення вказаної норми закону, відповідач ні у протоколі про порушення митних правил № 0592/125130006/14 від 27.10.2014 року щодо ОСОБА_1, ні у постанові в справі про порушення митних правил № 0592/125130006/14, не навів на вимоги ст. 9 Кодексу України про адмінправопорушення жодного переконливого доказу протиправності дій позивача; його вини у формі умислу чи необережності; те що дії декларанта були спрямовані саме на заявлення в митнiй декларацiї з метою зменшення розмiру сплати митних платежів неправдивих вiдомостей та надання з цiєю ж метою митному органу документiв, що мiстять неправдивi вiдомостi, які необхiднi для визначення коду товару згiдно з УКТ ЗЕД та його митної вартостi та перебувають у причинно-наслідковому зв'язку із такими наслідками; тобто, що вони підпадають під ознаки порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України.

Так позивач заперечує використання частин для збору приладів - кондиціонерів. Представником відповідача ж в судовому засіданні не доведено використання позивачем частин зазначених в описі, як комплект для зібрання кондиціонеру на продаж.

Положення п. 4 Розділу ІІІ "Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650 передбачають, що контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Кодексу; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу; заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних "Класифікаційні рішення" програми "Інспектор 2006" ЄАІС. При цьому така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів "а" та "б" абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару; перевірки відповідності заявленого опису товару та коду товару згідно з УКТ ЗЕД відомостям, наведеним у ПРК, у разі якщо до митного контролю та митного оформлення разом з пакетом документів надається ПРК.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІІ Порядку визначено, що в разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТ ЗЕД. У разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей посадовою особою митного органу здійснюються митні формальності за наявними документами та відомостями з використанням довідкової інформації. При проведенні цих митних формальностей або підтверджується код товару, або надається відмова в митному оформленні та за наявності достатньої інформації виноситься Рішення, що передбачає п.6 Розділу ІІІ Порядку.

Тобто, імперативність даних норм полягає в тому, що використання довідкової інформації можливе лише у разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей.

В ході судового розгляду, докази, які б вказували на звернення митного органу до позивача про надання додаткової інформації для визначення коду за УКТЗЕД, чи доказів відмови позивача у наданні додаткової інформації (документів) не надано.

Водночас, відповідно до частини сьомої статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тобто, не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень.

Разом з тим, докази подані позивачем, підтверджують обставини, на які вона посилається в обґрунтування позовних вимог та не були спростовані доводами та доказами відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Декларант, відповідно до ст. 266 Митного кодексу України зобов'язаний : 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 485 МК України пов'язаного із заявленням в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, характеризується умислом. При цьому, законодавець у вказаній правовій нормі чітко передбачив конкретну мету як обов'язкову ознаку складу правопору-шення - намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розміру. В даному випадку мета - це уявлення особи про суспільно небезпечний наслідок своїх протиправних дій та про ту шкоду, що, як усвідомлює винний, настане для охоронюваних законом відносин і яка, проте, є для нього бажаною. Мета дає змогу визначити заради чого, до якого результату спрямована суспільно небезпечна діяльність особи. При цьому, мета може бути тільки у правопорушеннях, що вчиняються з прямим умислом, оскільки вона є свідченням бажання певного наслідку. Відсутність такої обов'язкової мети виключає склад адміністративного правопорушення. Віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, згідно Митного кодексу України здійснюється митними органами з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД.

Факт невідповідності заявленого позивачем в декларації коду товару сам по собі не може являтися доказом того, що її дії були направлені на умисну недоплату податків та зборів та доказом вини у формі прямого умислу.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення. Вказані положення передбачені ч. ч. 5, 6 ст. 69 Митного кодексу України.

Декларування товару ОСОБА_1 здійснювалось у відповідності до вимог ст.ст. 257, 264 Митного кодексу України на підставі наявної у товаросупровідних документах інформації про товар.

При винесені рішення про класифікацію товарів співробітники митниці керувались товаросупровід-ними документами, які були надані позивачкою при митному оформленні.

Ознаками правопорушення (проступку) є протиправність, винність, адміністративна караність та суспільна шкідливість (суспільна небезпечність, антигромадська спрямованість).

Тобто, наявність цих чотирьох ознак і складає фактичні підстави адміністративної відповідальності.

Винність означає, що адміністративним проступком може бути тільки дія, яка вчинена особою умисно або з необережності, в межах порушеної норми.

Зі змісту ст. 485 Митного кодексу України випливає, що склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру. Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі статтями 69, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В наданих по суті порушення поясненнях позивач не зазначив, що мав умисел на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру. Із пояснень вбачається, що декларування товару здійснювалось на підставі наявної у товаросупровідних документах інформації про товар, ОСОБА_1 не передбачала, що заявлені нею коди потребують додаткового уточнення, а прийняте рішення призведе до зміни кодів та нарахування податків.

Виносячи оскаржувану постанову відповідач мав дотриматися вимог закону і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості, оцінюючи всі обставини справи в сукупності.

Належні та допустимі докази в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопору-шення суду не надано.

Відповідач не надав суду доказів правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності у ОСОБА_1 мети неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розміру.

Разом з тим, під час провадження в адміністративній справі у своїх поясненнях відповідач підтвердив, що декларантом подано документи на товар, в яких зазначено виробником про частини (деталі), а не прилади для використання.

За таких обставин усі сумніви трактуються на користь позивача та свідчать про те, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, що є підставою для закриття провадження в справі про порушення митних правил.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови митного органу, оскільки при її винесенні допущена необ'єктивність та неповнота провадження, що передбачено ст.469 МК України.

У відповідності до ст. 530 МК України, законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом, за результатами перевірки суд (суддя) приймає рішення, виносить одну з таких постанов, в тому числі й про скасування постанови і надіслання справи на новий розгляд.

Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, в порядку, визначеному КАС України, в разі оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 6 - 11, 69, 71, 86, 87, 94, 98, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАВНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника Київської митниці Міністерства доходів і зборів України Бутенка Сергія Сергійовича від 18.11.2014 року в справі про порушення митних правил №0592/125130006/14 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України у вигляді штрафу в розмірі 14016 (чотирнадцять тисяч шістнадцять) гривень 57 (п'ятдесят) копійок.

Провадження в справі про порушення митних правил щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України ОСОБА_1, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати по справі, які складаються із судового збору в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08 (вісім) копійок, віднести на рахунок Державного бюджету України.

Постанова суду остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Яковлєва