Справа № 2а-0870/729/11
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/49803/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2011 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року

у справі №2а-0870/729/11

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

до Запорізької митниці Міндоходів

про скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2011 року Відкрите акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулось до суду з позовом до Запорізької митниці Міндоходів, яким просило визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості товарів від 01 грудні 2010 року №112000006/2010/002460/1.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2011 року у справі № 2а-0870/729/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року у зазначеній справі, позов задоволено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, окружний та апеляційний адміністративні суди виходили з доведеності позивачем своїх вимог, оскільки Запорізька митниця Міндоходів, відмовляючи ВАТ "Запоріжсталь" в митному оформленні товару та коригуючи його митну вартість оскарженим рішенням, діяла з порушенням вимог законодавства.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Запорізька митниця Міндоходів звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

ВАТ "Запоріжсталь" подало до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошувало на відповідності судових рішень обставинам справи та вимогам законодавства України, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ВАТ "Запоріжсталь" та фірмою "Magneco - Metrel" (Великобританія) укладено контракт № ВП.1323.37515.10.20И, відповідно до якого фірма "Magneco - Metrel" взяла на себе зобов'язання поставити та продати на умовах DDU, митний пост ВАТ "Запоріжсталь", а ВАТ "Запоріжсталь" оплатити та прийняти продукцію відповідно до специфікації №1 і додатку №1 до контракту.

Вартість вказаного товару відповідно до зовнішньоекономічного контракту у розрахунку складає: вогнетривкий бетон Metpump HP-10 вартістю 1700,00 доларів. США за тонну, колодіїдно-кремнеземисте сполучення MetsetBinder вартістю 0,50 доларів. США за літр.

Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору.

Для обґрунтування митної вартості товару позивачем подано Митниці контракт від 15.01.2010 № ВП.1323.37515.10.20И з специфікаціями №№ 1,2 та Додаток №1 до контракту; ВМД, заявлена по контрактній вартості від 30.11.2010№112030000/2010/030479; інвойс від 15.10.2010 № 7071 з вартістю Товару: колоїдно - кремнеземисте сполучне MetsetBinder - 0,5 дол. США за літр та вогнетривкий бетон Metpump НР10 - 1 700,00 дол. США за тонну; сертифікат якості від 15.10.2010 на партію колоїдно - кремнеземистого сполучного MetsetBinder та сертифікат якості від 15.10.2010 на партію вогнетривкого бетону Metpump НР10; експортна декларація країни експорту від 27.07.2010 №26395828, коносамент від 15.10.2010 № FTODE10011910; ДМВ-1 (декларація митної вартості) до ВМД від 30.11.2010 №112030000/2010/030479; автомобільна накладна (CMR) від 27.11.2010 № 109420; пакувальний лист від 15.10.2010 № 7649; сертифікат про походження товару № G 50157; прайс виробника собівартості на Товар "Magneco - Metrel" (виробника), MetsetBinder; калькуляція собівартості Товару виробника "Magneco - Metrel" на MetsetBinder та Metpump НР10; каталог фірми на Товар "Magneco - Metrel" (виробника); висновок від 19.11.2010 № 9/1810 Державного підприємства "Держзовнішінформ" про якісні та вартісні характеристики товару; меморіальний валютний ордер від 18.10.2010 №1105.5.003 (на дві попередні поставки).

Вважаючи, що наданих позивачем документів не достатньо для підтвердження визначеної позивачем митної вартості ввезеного товару, митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; відповідна бухгалтерська документація: документ згідно якого Товар було відвантажено зі складу відправника Товару (відвантажний ордер, накладна тощо); інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості Товарів.

На вимогу митного органу позивач надав відвантажний ордер, та зазначив про неможливість надання додаткових документів, оскільки контракт укладений безпосередньо із виробником, що підтверджується листом №65-RU від 09.08.2010 р., а також про наявність у митниці відповідних первинних документів, які вже попередньо надано під заявлену ВМД, про що зроблено відповідний запис на зворотньому боці ДМВ-1 №112030000/2010/030479 від 30.11.2010 р.

Митним органом винесено рішення про визначення митної вартості товару від 01.12.2010р. №112000006/2010/002460/1.

Митна вартість визначена Митницею за резервним методом.

Позивач здійснив митне оформлення товару за митною вартістю, визначеною митним органом за резервним методом шляхом подання нової ВМД №112030000/2010/0300668 від 02.12.2010р., яка була оформлена у встановленому порядку.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно статті 259 Митного кодексу України митна вартість товарів це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України.

Статтею 261 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів, заявлені декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України і прийняті митним органом, використовуються для нарахування податків і зборів, ведення митної статистики, а також у випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Відповідно до частини 2 статті 262 Митного кодексу України встановлено, що порядок та умови декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Згідно статті 264 Митного кодексу України,заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення мають базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації, що подається у кількісному виразі.

Відповідно до статті 265 Митного кодексу України у разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються послідовно, застосовуючи методи ви значення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з користуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Згідно статті 266 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1)за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні, або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи віднімання та додавання вартості можуть застосовуватися у будь-якій послідовності за розсудом декларанта.

Якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 Митного кодексу України.

Нормами статті 273 Митного кодексу України встановлено, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267-272 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті і повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визначеній за методами 1 -6 митній вартості, однак при визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні цих методів.

Якщо ця норма застосовується митним органом на вимогу декларанта, митний орган зобов'язаний письмово поінформувати його про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Для визначення митної вартості за резервним методом митний орган надає декларанту цінову інформацію, що є у його розпорядженні.

Статтею 267 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі по треби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або під лягає сплаті" стосується тільки ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006року №1766 затверджено «Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження».

Згідно з п.7 вказаного Порядку №1766 для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Відповідно до п. 11 Порядку №1766 для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Судами встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару необхідні основні документи, які ідентифікують оцінюваний товар і містять дані, що піддаються обчисленню, та підтверджують ціну товарів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем витребувані додаткові документи. На виконання вказаної вимоги митного органу позивачем надано відвантажений ордер. Щодо інших додаткових документів позивач зазначив про неможливість їх надання, оскільки контракт укладений безпосередньо із виробником, а також про наявність у митниці відповідних первинних документів, які вже попередньо надано під заявлену ВМД., про що зроблено відповідний запис на зворотному боці ДМВ-1 №112030000/2010/030479 від 30.11.2010р.

З рішення митного органу вбачається, що митну вартість товару визначено лише з використанням цінової інформації на подібні (аналогічні) товари, які містяться в базі даних ЄАІС ДМСУ, без врахування наданих позивачем документів.

Митницею вказано, що перший метод неможливо застосувати у зв'язку із відмовою декларанта надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Другий та третій методи не застосовані в зв'язку з невідповідністю умов передбачених статей 268, 269 Митного кодексу України. При визначенні митної вартості застосована наявна у митного органу інформація по попереднім рішенням за резервним методом.

Митним органом не зазначено причин ігнорування методів оцінки №№4, 5, а одразу використано за резервний метод.

Консультацій митним органом проведено не було.

Пункт 1.3 наказу від 19.10.10р. №1242 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів» встановлює обов'язок митного органу проводити консультації із декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 268, 269 Митного кодексу України. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору, фіксуються у відповідній графі.

Таким чином, твердження відповідача, що проведення консультацій із декларантом не є обов'язком митних органів, є необґрунтованим.

Повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Судова колегія звертає увагу, що ненадання декларантом витребуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 29 травня 2012року, 17 червня 2014 року.

Позивачем, подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідає вимогам Митного кодексу України.

Із матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - відхилити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року у справі № 2а-0870/729/11 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: