Справа № 806/4365/14
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва В.А.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"26" січня 2015 р. Справа № 806/4365/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Трикиша Ю.О. ,

за участю представників сторін:

Мухіна М.М. та Байдали І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" грудня 2014 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Серпнева" до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Серпнева" (далі - ТОВ "Агрофірма Серпнева", позивач) звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Бердичівська ОДПІ, відповідач) № від 12.09.2014 про визначення товариству грошового зобов'язання у вигляді податку на додану вартість у сумі 487983,00 грн, з яких основний платіж - 390386,00 грн та штрафна (фінансова) санкція - 97597,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначав, що у серпні 2014 року відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Агрофірма Серпнева" з питання достовірності визначення суми податкового зобов'язання та суми податкового кредиту з податку на додану вартість за червень 2014 року, а також походження, транспортування та зберігання продукції, реалізованої в червні 2014 року, про що складено акт № 1518/2200/34065705 від 19.08.2014. На думку позивача, висновок контролюючого органу про порушення ним податкового законодавства, зафіксований у акті перевірки, є безпідставним. Так, як укладені позивачем договори щодо купівлі-продажу товару (насіння соняшника), його транспортування та зберігання у червні 2014 року, бухгалтерські та інші документи підтверджують проведення операцій та їх реальність. Перевезення товару від продавця - ТОВ "Агрофірма Серпнева" до покупця - ДП "Сантрейд" по місцю зберігання (ТОВ "Заготзерно-Новогупалівка") силами перевізника - позивача підтверджена всіма належними первинними документами, які оформленні належним чином. Твердження Бердичівської ОДПІ про відсутність економічного змісту операцій з надання послуг по транспортних перевезеннях насіння соняшника врожаю 2013 року та відсутність факту надання їх в цілому позивач вважає хибним.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 12.09.2014 року № .

В апеляційній скарзі Бердичівська ОДПІ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу у межах визначених ст. 195 КАС України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.08.2006 ТОВ "Агрофірма Серпнева" взята на облік Бердичівською ОДПІ, основним видом економічної діяльності підприємства є: "Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур" (а.с.47, 210, 212).

З 04.08.2014 року по 08.08.2014 року посадовими особами Бердичівської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області, проведено виїзну позапланову документальну перевірку ТОВ "Агрофірма Серпнева" з питання достовірності визначення суми податкового зобов'язання та суми податкового кредиту з податку на додану вартість за червень 2014 року, а також походження, транспортування та зберігання продукції, реалізованої в червні 2014 року, в ході якої було встановлено порушення позивачем вимог п. 186.1. ст.186, п.187.1. ст.187 Податкового кодексу України підприємством завищено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість по податковій декларації з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства) на загальну суму 390385,60 грн за червень 2014 року. Дані висновки були відображенні в акті перевірки від 19.08.2014 № 1518/2200/34065705 (а.с.14-30).

Окрім того, 26.08.2014 за № 14477/10/06-03-22-00 Бердичівської ОДПІ було внесено зміни та доповнення до акту перевірки ТОВ "Агрофірма Серпнева" від 19.08.2014 року № 1518/2200/34065705 з питання достовірності визначення суми податкового зобов'язання та суми податкового кредиту з податку на додану вартість за червень 2014 року, а також походження, транспортування та зберігання продукції, реалізованої в червні 2014 року, даними змінами встановлено порушення ТОВ "Агрофірма Серпнева":

- п.186.1. ст.186, п.187.1. ст.187, п.209.2. ст.209 Податкового кодексу України, підприємством завищено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість по податковій декларації з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства) на загальну суму 390386,00 грн. за червень 2014 року.

- п.187.1. ст.187, п.209.2. ст.209 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету по податковій декларації з податку на додану вартість (загальна декларація) на загальну суму 390386,00 грн. за червень 2014 року.

На підставі висновків акта перевірки та доповнень до даного акта контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12.09.2014 про визначення товариству грошового зобов'язання у вигляді податку на додану вартість у сумі 487983,00 грн. , з яких основний платіж - 390386,00 грн. та штрафна (фінансова) санкція - 97597,00 грн. (а.с.12).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив наступне.

Встановлено, що TOB "Агрофірма Серпнева" за результатами своєї господарської діяльності складало і подавало до контролюючого органу дві декларації з податку на додану вартість, а саме загальну та скорочену.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.06.2014 року по 30.06.2014 року ТОВ "Агрофірма Серпнева" задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість по податковій декларації (скороченій) в сумі 390386,00 грн.

Фактичною підставою для збільшення контролюючим органом позивачу суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, слугував висновок про те, що у фінансово-господарських операціях TOB "Агрофірма Серпнева" вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема у випадках коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру (а.с.23).

Контролюючий орган в акті перевірки зокрема зазначає, що відсутній економічний зміст операції з надання послуг по транспортних перевезеннях насіння соняшника врожаю 2013 року, що були надані ТОВ "СТ Агроінвест" для TOB "Агрофірма Серпнева" та про відсутність факту надання їх в цілому (а.с.22).

Суд першої інстанції не погодився з даними доводами контролюючого органу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так судом встановлено, що 01.09.2013 року між позивачем (Орендар) та СТОВ "Озадівське" (Орендодавець) укладено договір оренди (найму) приміщення № 01-09/13. Предметом даного договору є те, що Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове користування приміщення за адресою: с.Озадівка, вул.Кірова,5 (а.с.121-124).

14.09.2013 року між ТОВ "Агрофірма Серпнева" (Орендар) та СТОВ "Озадівське" (Орендодавець) укладено договір оренди складських приміщень № 02-09/13. Предметом даного договору є те, що Орендодавець зобов'язується передати Орендареві в строкове платне користування складське приміщення по вул.Перемоги в с.Озадівка, а Орендар зобов'язується прийняти це майно, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення цього договору повернути орендоване майно Орендодавцеві в належному стані (а.с.118-120).

Наявність на балансі позивача залишку насіння соняшника власного врожаю 2013 року в кількості, поставленій контрагенту, на дату поставки, підтверджується складською книгою (комора № 1, 2013 рік) (а.с.191-192).

Для забезпечення своїх виробничих потреб позивачем укладено договори №№ 3/18, 3/19, 3/20 від 22.03.2012, № 7/34 від 05.07.2012, № № 3/7, 3/8, 3/9 від 12.03.2012 оренди автомашин (причепів, тракторів, комбайну) з СГТОВ "Агрофірма Маяк" та СТОВ "Озадівське". 10 квітня 2013 між позивачем (Замовником) та СТОВ "Озадівське" (Виконавцем) було укладено договір № 1-10/04 щодо надання послуг по вирощуванню насіння соняшника з дизельним паливом виконавця. Виконання даного договору підтверджується актом виконаних робіт № 4 від 29.04.2013 (а.с.125-140).

Матеріалами справи підтверджено, що 03.06.2014 між ТОВ "СТ Агроінвест" (Покупець) та TOB "Агрофірма Серпнева" (Продавець) укладено договір 03/06/01. Предметом даного договору є те, що Продавець передає у власність Покупця, а Покупець приймає і оплачує насіння соняшника, в кількості 600,00 тонн, на умовах даного договору (а.с.105-106).

Відповідно до розділу 2 даного договору, товар поставляється на умовах самовивозу зі складу Продавця с.Радянське. Відповідно до правил Інкотермс 2000. До моменту того, як Покупець забере товар, товар знаходиться на зберіганні в складі Продавця, с.Радянське Житомирська область.

У пункті 4.1 договору 03/06/01 сторони погодили ціну товару та порядок розрахунків, а саме ціна одиниці товару насіння соняшника 4920,00 грн. за 1 тону разом з ПДВ і його загальна вартість складає 2952000,00 грн. разом з ПДВ. Розрахунок за товар здійснюється шляхом безготівкового переказу грошей на розрахунковий рахунок Продавця на основі Договору по факту передачі товару в транспорт Покупця.

На виконання вказаного договору позивачем було виписано податкову накладну № 5/2 від 04.06.2014 для ТОВ "СТ Агроінвест", на реалізацію насіння соняшника врожаю 2013 року кількістю 90 тон на суму 442800 грн. , в тому числі ПДВ 73800 грн. (а.с.99) та видаткову накладну № 8 від 04.06.2014 (а.с.93).

Однак встановлено, що у зв'язку із зміною обставин товар по договору 03/06/01 від 03.06.2014 було повернуто TOB "Агрофірма Серпнева".

Даний факт підтверджується поверненням постачальнику № 10 від 10.06.2014, розрахунком № 1/2 від 10.06.2014 про коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 04.06.2014 № 5/2 за договором 03/06/01 від 03.06.2014 з ТОВ "СТ Агроінвест" повернуто насіння соняшника врожаю 2013 року в кількості 90 тон на суму 369000 грн. , ПДВ складає 73800 грн. (а.с.90, 98).

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем через деякий час знову було реалізовано насіння соняшника врожаю 2013 року ТОВ "СТ Агроінвест".

Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи та податковою накладною № 6/2 від 12.06.2014, виписаною позивачем для ТОВ "СТ Агроінвест" на реалізацію насіння соняшника врожаю 2013 року в кількості 475 тон на суму 2337000 грн. , в тому числі ПДВ 389500 грн. та видатковою накладною № 9 від 12.06.2014 (а.с. 94, 97).

Проте, товар знову був повернутий ТОВ "Агрофірма Серпнева", що підтверджується поверненням постачальнику № 12 від 16.06.2014, розрахунком № 2/2 від 16.06.2014 про коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 12.06.2014 № 6/2 за договором 03/06/01 від 03.06.2014 з ТОВ "СТ Агроінвест" повернуто насіння соняшника врожаю 2013 року в кількості 475 тон на суму 1947500 грн. , ПДВ складає 389500 грн. (а.с.87, 89).

В подальшому позивачем було знайдено нового покупця.

Встановлено, що між ТОВ "Агрофірма Серпнева" (Продавець) та ДП "Сантрейд" (Покупець) укладено 13.06.2014 договір поставки № 684098. Предметом даного договору є те, що Продавець зобов'язується продати та поставити, а Покупець зобов'язується оплатити та прийняти товар - насіння соняшника урожаю 2013 року, насипом у відповідності до умов даного договору (а.с.107-112).

Пунктом 1.3. даного договору зокрема визначено, що підписуючи даний договір Продавець заявляє та гарантує Покупцю, що Продавець є сільськогосподарським підприємством у розумінні п.6 ст.209 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.3.1. договору, продавець зобов'язується поставити 470 метричних тон.

Згідно розділом 4 даного договору, ціна товару без ПДВ за цим договором складає 41000, 00 за одну метричну тону. Ціна товару з ПДВ за цим договором складає 4920,00 грн за одну метричну тону. Загальна вартість товару складає без ПДВ 1927000,00 грн, загальна вартість товару з ПДВ складає 2312400,00 грн. +5,0/-5,0% згідно п.3.1.

Розділом 5 договору від 13.06.2014 № 684098 зокрема визначено, що продавець зобов'язується здійснити поставку товару на умовах EXW (франко-зерновий склад/елеватор відповідно до правил Інкотемс 2010). Строк поставки товару з 13.06.2014 по 19.06.2014.

Відповідно до п.6.1. даного договору, покупець здійснює оплату в українських гривнях шляхом банківського переказу вартості товару на поточний банківський рахунок Продавця.

На виконання умов вказаного договору позивачем виписано податкову накладну № 7/2 від 18.06.2014, для ДП "Сантрейд" на реалізацію насіння соняшника врожаю 2013 року в кількості 476,08 тон на суму 2342313,60 грн. , в тому числі ПДВ 390385,60 грн (а.с.96) та видаткову накладну № 10 від 18.06.2014 (а.с.92).

Факт оплати товару підтверджується копією квитанції про сплату від 19.06.2014 (а.с. 91), факт передачі товару підтверджується актом прийому-передачі № 1038 від 18.06.2014 (а.с.102).

Матеріалами справи підтверджено реальність здійснення вказаної господарської діяльності позивачем та до суду надано всі первинні документи, які містяться в матеріалах справи.

Правові основи господарської діяльності (господарювання), яка базується на різноманітності суб'єктів господарювання різних форм власності, відповідно до Конституції України встановлює Господарський кодекс України.

Згідно з ч.1 ст.43 Господарського кодексу України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом. Статтею 67 ГК України передбачено, що підприємства вільні у виборі предмета договору, визначені зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В ст.627 ЦК України вказано, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Зазначені вище первинні документи надані підприємством до перевірки, що підтверджується змістом акту перевірки та відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", і підтверджують реальність здійснення господарської операції з поставки насіння соняшника.

16.06.2014 між ТОВ "Агрофірма Серпнева" (Поклажодавець) та ТОВ "Заготзерно-Новогупалівка" (Зерновий склад) укладено даний договір складського зберігання зерна № 51. Предметом даного договору є те, що Зерновий склад зобов'язується надати Поклажодавцю комплексні послуги по прийманню, сушінню, чищенню, знеособленому довгостроковому зберіганню та відвантаженню зерна та насіння олійних культур, а Поклажодавець зобов'язується своєчасно передати на зберігання та прийняти з зберігання сільськогосподарську продукцію, прийняти послуги Зернового складу та оплатити їх відповідно да умов цього договору. Виконання договору підтверджується податковою та видатковою накладними від 18.06.2014, актом № Н000000137 здачі-прийняття виконаних робіт від 18.06.2014, карткою № 260 від 18.06.2014 аналізу зерна, складськими квитанціями на зерно № № 1037, 1038 від 18.06.2014, відомістю руху хлібопродуктів (сировини) по складу Зерносклад за період з 01.06.2014 по 30.06.2014, актом звірки взаємних розрахунків (а.с.113-117, 155-160, 162).

Завантаження сонішнику врожаю 2013 року в кількості 476,08 т для перевезення на ТОВ "Заготзерно Новогупалівка" транспортом ТОВ "СТ Агроінвест" в червні 2014 року проводилось зерно-метальною машиною ЗМ-60. (а.с.197).

Щодо твердження контролюючого органу про те, що відсутній економічний зміст операцій з надання послуг по транспортних перевезеннях насіння соняшника врожаю 2013 року, що були надані ТОВ "СТ Агроінвест" для TOB "Агрофірма Серпнева" та про відсутність факту надання їх в цілому, суд зазначає наступне.

Транспортування товару здійснювалась відповідно до договору про надання послуг від 01.11.2013 № П-102, укладеного між ТОВ "Агрофірма Серпнева" (Замовник) та ТОВ "СТ Агроінвест" (Перевізник). Предметом даного договору є, те що Перевізник зобов'язується надати Замовнику послуги перевезення вантажу автомобілями (а.с.103-104).

Виконання умов згаданого договору, а саме надання послуг по перевезенню вантажів TOB "Агрофірма Серпнева" насіння соняшнику, підтверджується належним чином оформленими товаро-транспортними накладними, рахунком на оплату № 446 від 30.06.2014, актом надання послуг 454 від 30.06.2014 (а.с.63-86, 164-167, 169-175, 100-101).

Щодо твердження контролюючого органу, що в окремих товаро-транспортних накладних, зазначено транспортний засіб, який не зареєстровано в АІ "Автомобіль" ДАІ МВС України за ТОВ "СТ Агроінвест", суд зазначає, що в матеріалах справи наявні копії технічних паспортів транспортних засобів ТОВ "СТ Агроінвест", які зареєстровані саме за останнім, та відповідають зазначеним транспортним засобам, які вказані у товаро-транспортних накладних (а.с.48-53, 216-221).

Первинні документи по спірній господарській операції не визнані недійсними, а тому в силу статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України вважаються належними доказами по справі, які свідчать про реальність здійснення господарської операції.

Крім того, Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III, із змінами і доповненнями, та Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 N 363, із змінами і доповненнями (далі - Правила), визначають товарно-транспортну накладну обов'язковим документом, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

Спільним наказом Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля" від 29.12.1995 № 488/346 затверджена типова форма товарно-транспортної накладної. Проте, даний документ не було внесено до Державного реєстру нормативно-правових актів, у зв'язку з чим його норми носять лише рекомендаційний характер.

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 22.05.2006 N 493 було виключено п.11.2 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 N 363, згідно якого товарно-транспортні накладні і дорожні листи вантажного автомобіля належать до документів суворої звітності, які виготовляються друкарським способом з обліковою серією та номером.

А тому документи, що підтверджують факт транспортування товару (подорожні листи, товарно-транспортні накладні, квитанції від перевізників) не є первинними документами в розумінні ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Судом встановлено, що договір від 01.11.2013 № П-102, укладений між позивачем та ТОВ "СТ Агроінвест", спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, а волевиявлення сторін правочинну є вільним і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам, встановленим ст.203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочинну.

Апелянтом як суб'єктом владних повноважень не надано доказів щодо умислу укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Усі господарські операції підтверджені первинними документами, відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та ПК України, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Пунктом 209.2 статті 209 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) визначено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.209.7. ст.209 ПК України сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Згідно із приписами пункту 308.4. статті 308 ПК України дохід сільськогосподарського товаровиробника, отриманий від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, включає доходи, отримані, зокрема, від реалізації продукції рослинництва, що вироблена (вирощена) на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, а також продукції рибництва, виловленої (зібраної), розведеної, вирощеної у внутрішніх водоймах (озерах, ставках і водосховищах), та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях.

У відповідності до пункту 209.9. статті 209 ПК України сільськогосподарське підприємство надає покупцю податкову накладну в порядку, встановленому цим розділом.

Пунктом 187.1. статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення контролюючого органу, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, контролюючий орган має доводити недобросовісність платника податків.

Колегія суддів вважає, що будь-яких беззаперечних та достатніх доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача при визначенні суми ПДВ, апелянтом - суб'єктом владних повноважень, суду не надано.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов підлягав до задоволення повністю.

Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" грудня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "27" січня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Серпнева" вул.Кірова,5,с.Озадівка,Бердичівський район, Житомирська область,13360

3- відповідачу/відповідачам: Бердичівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області вул.Б.Хмельницького,24-а,м.Бердичів,Житомирська область,13312

- Мухін М.М. АДРЕСА_1 - ,