Справа № 805/4231/14
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лазарєв В.В.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року справа №805/4231/14

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гімона М.М., суддів Василенко Л.А., Гайдара А.В., при секретарі судового засідання Томах О.О., за участю представника відповідача та третьої особи Ємельянова С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Державної Міграційної служби України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року у справі № 805/4231/14 за позовом ОСОБА_3 до Державної Міграційної служби України, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року позов ОСОБА_3 до Державної Міграційної служби України, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної міграційної служби України від 04 березня 2014 року про відмову ОСОБА_3 у продовженні строку перебування на території Україні. Зобов'язано Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про продовження строку перебування на території України з урахуванням встановлених обставин у справі.

Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що на момент звернення позивача 18.02.2014 року з заявою про продовження терміну перебування в Україні, останній вже знаходився на території України незаконно, оскільки згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» документи про продовження строку перебування в Україні подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку перебування на території України, який позивачем було пропущено. Крім того, подана заявником довідка з медичної установи про хворобу позивача не стосується періоду, коли він звертався до відповідача.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити та постанову суду першої інстанції скасувати.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що останню необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанцій встановлено, що 18.02.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження терміну перебування в Україні. В обґрунтування підстав для подальшого перебування на території України зазначив про необхідність зареєструвати народження дитини та отримати відповідне свідоцтво.

04.03.2014 року відповідачем на підставі п.п. 6 п. 10 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150, було відмовлено позивачу у продовженні строку перебування в Україні, посилаючись на те, що позивач на теперішній час перебуває на території України незаконно. Запропоновано виїхати з України до 03.04.2014 року. Повідомлення про відмову позивачу у продовженні строку перебування на території Україні позивачем було отримано 14.03.2014 року (арк. справи 7, 8).

З посвідки на тимчасове проживання в Україні Серія НОМЕР_1, яка видана позивачу, вбачається, що остання дійсна до 01.09.2013 року.

З пояснень позивача в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.68) вбачається, що позивач проживає в с.Старобешево без реєстрації з 24.06.2013 р.

В матеріалах справи також міститься медичне свідоцтво про народження від 16.10.2013 року НОМЕР_2, відповідно до якого громадянка Китаю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила доньку (арк. справи 13).

В позові позивач посилається на те, що він є батьком, народженої ОСОБА_4 дитини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у позивача народилася дитина та її реєстрація в реєстраційній службі не можлива без реєстрації офіційного перебування її батьків на території України, тому враховуючи приписи Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року та Сімейного кодексу України, суд зобов'язав відповідача повторно розглянути заяву позивача про продовження строку перебування на території України.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про задоволення позову не відповідають обставинам по справі з огляду на наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України регулюється Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22.09.2011 року.

Так, згідно ст. 17 вказаного Закону іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедура продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначається у Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 15.02.2012 № 150 (далі Порядок).

У відповідності до пункту 5 вказаного Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Згідно пункту 6 Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули:

1) за короткостроковою візою, а також з держав з безвізовим порядком в'їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в'їзду в Україну. До короткострокових віз прирівнюються візи типу С-2, С-3, Б, Л, М, Н, Р, Г, К, Т, П-1, ОП і П-2, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії);

2) за транзитною візою в разі вимушеної зупинки на території України у зв'язку з надзвичайними обставинами (стихійне лихо, хвороба, ремонт транспортного засобу тощо) за наявності документа, що підтверджує причину та тривалість вимушеної зупинки, - на період, необхідний для усунення таких обставин. До транзитних віз прирівнюються візи типу ТР-1 і ТР-2, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії);

3) за довгостроковою візою, якщо протягом строку дії візи з поважних причин не оформлено посвідки на постійне чи тимчасове проживання, за умови подання підтверджувальних документів - на період не більш як один місяць. До довгострокових віз прирівнюються візи типу О, ІМ-1, ІМ-2, ІМ-3 і Ф, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії).

Згідно з п. 8 Порядку, заяви про продовження строку перебування на території України (далі - заяви) подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС.

Підпунктом 6 пункту 10 Порядку передбачено, що рішення про відмову в продовженні строку перебування іноземця та особи без громадянства на території України приймається в разі, коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні або вони не подали відповідного підтвердження.

Як встановлено колегією суддів, звертаючись до ДМС України із заявою про продовження строку перебування на території України після закінчення строку дії дозволу на перебування на території України, позивач посилався на необхідність оформлення документів, що пов'язані з народженням його дитини, зокрема здійснити державну реєстрацію народження дитини та отримати відповідне свідоцтво.

В той же час, колегія суддів зазначає, що позивачем ані при зверненні до міграційної служби, ані в суді не надано жодних доказів щодо того, в яких стосунках він перебуває із ОСОБА_4 як матір'ю дитини та що він є батьком народженої нею дитини.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки строк законного перебування позивача не території України сплив, останній звернувся з заявою про продовження терміну перебування на території України поза строками, встановленими п. 8 Порядку, та враховуючи, що доказів поважності причин пропуску цього строку ним не подано, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідача є законним та обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні справи дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, та припустив порушення норм матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної Міграційної служби України задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року у справі № 805/4231/14 скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_3 до Державної Міграційної служби України, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Повний текст постанови виготовлений 22 січня 2015 року.

Колегія суддів М.М. Гімон

Л.А. Василенко

А.В. Гайдар