Справа № 752/8903/14-а
Суддя: Антонова Н. В.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/8903/14-а
Провадження №: 2-а/752/1/15
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19.01.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Ляліній А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії та просила:

· скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в частині призначення їй допомоги по догляду за дитиною до 3 років працюючим жінкам за період з 26.02.2014 року по 23 травня 2016 року в розмірі 130 грн.;

· зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації призначити позивачу допомогу по догляду за дитиною до 3 років працюючим жінкам за період з 26.02.2014 року по 23 травня 2016 року в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років на поточний рік;

· зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації здійснювати нарахування та виплату позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років на поточний рік з 26.02.2014 року до дати досягнення її сином трирічного віку;

· стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є матір'ю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з чим перебуває на обліку у відповідача Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації як застрахована особа та отримує грошову допомогу по догляду за дитиною в розмірі 130,00 грн..

Посилаючись на відповідні норми законодавства вказала, що допомога призначена їй в розмірі меншому, ніж передбачено законом, з огляду на що просила позов задовольнити.

Протокольною ухвалою суду від 24.09.2014 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню виплат.

Протокольною ухвалою суду від 01.12.2014 року задоволено клопотання позивача та залучено Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню виплат до участі у справі в якості співвідповідача.

Позивача в позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином. В наданих раніше запереченнях зазначив, що проти позовних вимог заперечує в повному обсязі з тих підстав, що допомога ОСОБА_1 була призначена у відповідності до вимог Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751. Зазначив, що позивач при звернення до Управління не надала всіх необхідних документів. Також посилався на положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а також ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», якими було змінено та скасовано норми законодавства, які надавали право ОСОБА_1 на отримання допомоги в більшому розмірі, відтак відповідачем не було допущено порушення її прав.

Представник відповідача Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином. В наданих раніше запереченнях зазначив, що проти позовних вимог заперечує в повному обсязі з тих підстав, що Центр здійснює дії по нарахуванню та виплаті на підставі документів, які надаються Управлінням. Також вказав на безпідставність посилання позивача на положення ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Третя особа, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності свого представника. В наданих письмових поясненнях зазначив, що не є учасником спірних правовідносин та, згідно своїх функціональних обов'язків, не може надавати суду будь-які фактичні дані, на підставі яких можливо встановити обставини, що мають значення для розгляду позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 04.06.2013 року.

Наказом Управління Пенсійного Фонду України в Голосіївському районі м. Києва від 12.07.2013 року за №126-к ОСОБА_1 надано соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 15.07.2013 року по 23.05.2016 року.

В зв'язку з вищевказаним ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації як застрахована особа.

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.07.2013 року про призначення допомоги сім'ям з дітьми ОСОБА_1 призначено соціальні виплати, зокрема і допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку працюючій жінці в розмірі 130,00 грн. на період з 15.07.2013 року по 23.05.2016 року.

Не погоджуючись з визначеним розміром виплат, ОСОБА_1. звернулася до Управління з заявою про здійснення перерахунку, та листом від 31.12.2013 року за вих. №8120 в проведенні перерахунку їй було відмовлено.

Відповідно до ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Реалізуючи свої права, позивач звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимогу щодо скасування рішення Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в частині призначення їй допомоги по догляду за дитиною до 3 років працюючим жінкам за період з 26.02.2014 року по 23 травня 2016 року в розмірі 130 грн..

В обґрунтування вказаної вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що призначення допомоги саме у зазначеному розмірі було здійснено в порушення норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, вбачається, що підставою для скасування рішення суб'єкта владних повноважень може слугувати недотримання визначеного законодавством способу прийняття рішення, вихід при прийнятті рішення за межі повноважень та відсутність визначених законом підстав для його прийняття.

Водночас, належного обґрунтування жодної з наведених підстав в позовній заяві не міститься, з огляду на що суд не вбачає за можливе вказану вимогу задовольнити.

Також, позивачем було заявлено вимогу щодо зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації призначити позивачу допомогу по догляду за дитиною до 3 років працюючим жінкам за період з 26.02.2014 року по 23 травня 2016 року в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років на поточний рік.

Як вбачається з Рішення Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.07.2013 року про призначення допомоги сім'ям з дітьми, ОСОБА_1 вже призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку працюючій на період по 23.05.2016 року.

Зі змісту позову встановлено, що спірним в даному випадку є саме розмір допомоги по догляду за дитиною, який може бути змінено при здійсненні перерахунку, що не впливає безпосередньо на факт призначення такої допомоги особі.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації повторно призначати позивачу вже призначену соціальну виплату в збільшеному розмірі.

Частково задовольняючи вимогу про зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації здійснювати нарахування та виплату позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років на поточний рік суд керувався наступним.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, застрахованою в системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, як працююча жінка, відтак на неї поширюється дія ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України № 107-VI від 28 грудня 2007 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-ХII від 21 листопада 1992 року, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами.

Зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-ХII від 21 листопада 1992 року його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону України № 107-VI від 28 грудня 2007 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року , а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-ХII від 21 листопада 1992 року.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-ХII від 21 листопада 1992 року (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону № 2154-VI, тобто на виконання Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року на виконання статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Таким чином, вимоги позивача з приводу зобов'язання здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до трьох років підлягають задоволенню за період починаючи з 26.02.2014 року, у розмірі передбаченому ст. 43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом з тим, 28.12.2014 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

Таким чином, оскільки закон, положеннями якого передбачалося право ОСОБА_1 на отримання допомоги в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом, втратив чинність з 01.01.2015 року, позовні вимоги щодо здійснення перерахунку підлягають задоволенню за період з 26.02.2014 року по 31.12.2014 року.

Одночасно, оскільки Положенням про управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.12.2010 року визначено, що Управління приймає заяви та інші дані одержувачів виплат, а функції по здійсненню виплат покладено на Київській міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, суд вважає за потрібне зобов'язати відповідача Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню виплат здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період, починаючи з 26.02.2014 року по 31.12.2014 року, згідно з вимогами ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років на поточний рік, з врахуванням поведених виплат.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

За таких обставин, з Державного бюджету України на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 73,08 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.43 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 99, 100, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації здійснити ОСОБА_1 перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період, починаючи з 26.02.2014 року по 31.12.2014 року року, згідно з вимогами ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років на поточний рік, з врахуванням поведених виплат.

Зобов'язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню виплат здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період, починаючи з 26.02.2014 року по 31.12.2014 року, згідно з вимогами ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років на поточний рік, з врахуванням поведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.п.н. НОМЕР_1, проживає за адресою АДРЕСА_1) суму сплаченого судового збору в розмірі 73 (сімдесят три гривні) 08 коп..

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду, через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Суддя