Справа № 806/2898/14
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"20" січня 2015 р. Справа № 806/2898/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бондарчука І.Ф.

суддів: Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю представників сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" листопада 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання незаконним та скасування наказу,поновлення на посаді,стягнення грошового забезпечення ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 29 травня 2014 року № 148 о/с в частині звільнення його з посади начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області; поновити його на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області з 29 травня 2014 року та зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справи України в Житомирській області нарахувати та виплатити йому різницю грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в період з 29 травня 2014 року по день поновлення на посаді.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказами Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 16.04.2014 р. № 104 о/с йому було надано додаткову оплачувану відпустку для підготовки і захисту дипломного проекту в період з 25.04.2014 р. по 17.05.2014 р. та від 10.05.2014 р. № 126 о/с надано невикористану частину чергової відпустки за 2014 рік у період з 18.05.2014 р. по 17.06.2014 р. У подальшому наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 29.05.2014 р. № 148 о/с його було відкликано з чергової відпустки зі службовою необхідністю та звільнено з посади начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю з 29 травня 2014 року із зарахуванням в розпорядження УМВС України в Житомирській області. Позивач зазначив , що пункт 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ Української РСР від 29.07.1991 р. № 114, на який посилається відповідач у своєму наказі , не містить жодних підстав для звільнення осіб начальницького складу з посад. Даним Положенням заборонено відкликання осіб рядового і начальницького складу з чергової відпустки, тільки в разі крайньої необхідності. Також , позивач в період з 20.05.2014 р. по 30.05.2014 р. перебував на амбулаторному лікуванні.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 29 травня 2014 року № 148 о/с в частині звільнення ОСОБА_3 з посади начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, з 29 травня 2014 року.

Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 різницю грошового забезпеченні за час вимушеного прогулу в період з 29 травня 2014 року по день поновлення на посаді.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з"ясуванням обставин справи та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що оскаржуваний наказ в. о. начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 29.05.2014 р. № 148 о/с про відкликання з чергової відпустки в зв'язку із службовою необхідністю та звільнення позивача з займаної посади є протиправним, порушує його права, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з даним висновком виходячи з наступного .

Судом встановлено , що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.07.2011 р. № 847 о/с підполковника міліції ОСОБА_3 призначено начальником управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Житомирській області.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 16.04.2014 р. № 104 о/с позивачу надано додаткову оплачувану відпустку для підготовки і захисту дипломного проекту (роботи) в період з 25.04.2014 р. по 17.05.2014 р.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 10.05.2014 р. № 126 о/с ОСОБА_3 було надано невикористану частину чергової відпустки за 2014 рік у період з 18.05.2014 р. по 17.06.2014 р.

Наказом в. о. начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області Ю.В. Демяненка від 29.05.2014 р. № 148 о/с ОСОБА_3 було відкликано з чергової відпустки зі службовою необхідністю та звільнено з посади начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю з 29 травня 2014 року із зарахуванням в розпорядження УМВС України в Житомирській області за пунктом 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

30 травня 2014 року наказом № 153 о/с позивача надано частину невикористаної відпустки .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого Постановою КМ Української РСР від 29.07.1991 р. № 114, особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 40 "г" Положення, переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу має здійснюватися, як правило, без зарахування їх у розпорядження відповідного органу внутрішніх справ; призначення на посади осіб, які перебувають у розпорядженні відповідного органу, провадиться в найкоротший строк, але не пізніше двох місяців із дня звільнення їх з посади.

Отже, зарахування особи в розпорядження органу внутрішніх справ можливе лише у разі переміщення по службі (здійснення організаційно-штатних заходів) та не може застосовуватися для звільнення особи із займаної посади.

Відповідно до пункту 55 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого Постановою КМ Української РСР від 29.07.1991 р. № 114, відкликання осіб рядового і начальницького складу із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено прямим начальником (від начальників головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, на транспорті та науково-дослідних установ, ректорів вищих навчальних закладів МВС, прирівняних до них і вище).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача, останній не зміг пояснити та надати будь-яких обґрунтованих доказів щодо наявності крайньої необхідності відкликання позивача з чергової відпустки, наданої наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 10.05.2014 р. № 126 о/с. Крім того , наказом № 153 о/с від 30.05.2014 року позивачу було надано невикористану частину чергової відпустки , що також підтверджує факт відсутності крайньої необхідності.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю", начальники управлінь по боротьбі з організованою злочинністю в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі призначаються на посаду і звільняються з посад Міністром внутрішніх справ України за поданням начальника Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю.

Як встановлено судом , наказ про звільнення з посади позивача був підписаний в. о. начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області Ю.В. Демяненка.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 29.05.2014 р. № 148 о/с є протиправним, оскільки посадовими особами відповідача порушено вимоги щодо порядку і додержання компетенції під час звільнення позивача.

Згідно ч. 6 ст. 43 Конституції України встановлено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

У відповідності до п. 10 Положення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією України та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Як вбачається з матеріалів справи в період з 20.05.2014 р. по 30.05.2014 р. позивач перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується довідкою Центральної міської лікарні № 1 від 30.05.2014 р. № 105, тобто оспорюваний наказ в.о. начальника УМВС України в Житомирській області від 29.05.2014 № 148 о/с, яким позивача звільнено із займаної посади - винесено в період тимчасової непрацездатності останнього

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", не допускається звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Також, правової позиції Вищого адміністративного суду викладеної в інформаційному листі № 753/11/13-10 від 26.05.2010 та підготовленої на підставі аналізу, вивчення та узагальнення практики Верховного Суду України, у разі, якщо при вирішенні спору щодо звільнення публічних службовців, спірні правовідносини не врегульовано нормами спеціальних законів - застосуванню підлягають норми трудового законодавства.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що незважаючи на наявність спеціального законодавства, що регулює порядок звільнення з посади в органах внутрішніх справ, враховуючи наведені вище обставини, на дані правовідносини поширюються трудові гарантії визначені КЗпП України щодо недопустимості звільнення особи в період тимчасової непрацездатності з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Таким чином , суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскаржуваний наказ в.о. начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 29.05.2014 № 148 о/с про відкликання з чергової відпустки в зв'язку із службовою необхідністю та звільнення його з займаної посади є протиправним, порушує права позивача, а тому підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до п. 24 Положення, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач проходив службу на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, а тому на підставі пункту 24 Положення ОСОБА_3 підлягає поновленню на посаді з якої його незаконно звільнили з 29 травня 2014 року з виплатою різниці грошового забезпеченні за час вимушеного прогулу в період з 29 травня 2014 року по день поновлення на посаді.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував Законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання відповідача щодо правомірності видачі наказу в.о. начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо звільнення позивача, оскільки в даному випадку підлягає застосуванню Закон України "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю", а не підзаконний акт ( наказ ). Також , колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта , що довідка не підтверджує факт знаходження позивача на лікуванні, оскільки законом визначено перелік документів ( листок непрацездатності або довідка , яка в даному випадку видана спеціалізованим лікувальним закладом), що підтверджує факт тимчасової непрацездатності.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" листопада 2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Ф.Бондарчук

судді: Б.С. Моніч

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" січня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/відповідачам: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області Старий бульвар, 5/37,м.Житомир,10008

4- представник позивача ОСОБА_7 АДРЕСА_2 - ,