Справа № 9101/4716/2011
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

9101/4716/2011

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2013 року

справа № 2а-9497/10/0870

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Туркіної Л.П. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці

на постанову: Запорізького окружного адміністративного суду від 05.01.2011р. у справі № 2а-9497/10/0870

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Імпекс"

до: Запорізької митниці

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії ,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Імпекс" (далі по тексту – позивач, ТОВ "Євро-Імпекс") звернулось за адміністративним позовом про:

- визнання протиправними та скасування рішення Запорізької митниці (далі – відповідач, митний орган) про визначення митної вартості товарів від 19.08.2010р. № 112000006/2010/001420/2,

- зобов’язання відповідача визначити митну вартість товару, який було розмитнено за вантажно-митною декларацією №112000010/2010/006467 від 18.08.2010 на рівні договірної вартості товару та повернення позивачу надмірно сплачених митних платежів в сумі 12 809 грн. 11 коп.

Позивач посилався на порушення відповідачем ст. ст. 266 – 269 Митного кодексу України (далі Митний кодекс України – МК України) та Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 (далі - Постанова КМУ №1766).

Постановою суду першої інстанції позов задоволено частково. При цьому суд зазначив, що відповідачем при визначенні митної вартості товарів позивача порушено вимоги митного законодавства; вимоги позивача щодо повернення надмірно сплаченої вартості не задоволені судом у зв’язку з добровільною сплатою сум та відсутністю доказів звернення позивача за поверненням коштів.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального права. Апелянт вказує, що позивач погодився з митною вартістю товару і самостійно за рішенням митного органу з питань визначення митної вартості товарів сплатив необхідні митні платежі при митному оформленні.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, 18.08.2010 до Запорізької митниці позивачем були надані документи для здійснення митного контролю та митного оформлення, при цьому декларантом у відповідності з вимогами ст. 267 Митного кодексу України визначена митна вартість товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, метод визначення митної вартості № 1, у сумі 118975 грн. 91 коп.

До декларації митної вартості позивачем додані такі документи: ВМД №112000010/2010/006467; контракт № НРЕ 2010 – 05 від 20.05.2010р.; комерційний інвойс; морський коносамент; транспортна накладна; довідка про транспортні витрати; сертифікат якості; сертифікат походження; прас-лист продавці; калькуляція вартості виробництва продавця; експортна ВМД продавця.

Відповідачем витребувано у позивача додаткові документи: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; каталоги фірми – виробника товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини; комерційну пропозицію на придбання товару.

Як свідчать матеріали справи позивач повідомив митний орган про те, що каталоги фірми виробник не виготовляє; сертифікат якості був наданий; біржові котирування на сировину на червень 2010 року були надані; до ДЗІ був направлений запит, але висновок не отримано.

Матеріали справи також підтверджують, що на підставі рішення від 19.08.2010 позивачем здійснено сплату податків та зборів (обов’язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Згідно з абз. 23 ст. 1 Митного кодексу України (надалі - МК України) переміщення товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях - це переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов'язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезенням товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом. При переміщенні товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях оформляється вантажна митна декларація.

За приписами Митного кодексу України переміщення через митний кордон України товарів та інших предметів підлягає митному оформленню, яке відповідно до ч. 2 ст. 27 цього Кодексу завершується тільки після здійснення встановлених законодавством України необхідних для цього товару видів контролю.

Так, згідно зі ст. 88 МК України декларант виконує всі обов'язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим Кодексом, незалежно від того, чи він є власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, митним брокером чи іншою уповноваженою особою. Декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

За визначенням ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів – це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України.

У відповідності до норм ст.261 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів, заявлені декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України і прийняті митним органом, використовуються для нарахування податків і зборів, ведення митної статистики, а також у випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Частиною 2 статті 262 Митного кодексу України передбачено, що порядок та умови декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості – спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

При цьому заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення мають базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації, що подається у кількісному виразі. Митний орган має право прийняти рішення про неможливість використання вибраного декларантом методу митної оцінки (ч. ч. 1, 3 ст. 264 Митного кодексу України).

Згідно із ст.265 Митного кодексу України митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів. У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" при здійсненні експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника в розрахунках із зарубіжними партнерами застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни, що формуються відповідно до цін і умов світового ринку.

З урахуванням вищевказаних норм митному органу надано право здійснення контролю правильності визначення митної вартості, митний орган має право упевнитись в достовірності декларації чи будь-якого документу, поданого для цілей визначення митної вартості. Окрім того, позиція митного органу щодо неможливості послідовного застосування методів оцінки митної вартості обов’язково повинна бути відображена у рішенні про застосування іншого методу, ніж вказаного декларантом.

Матеріали справи свідчать, що позивач, подавши декларацію митної вартості за формою ДМВ-1, визначив митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів (метод 1) відповідно до статті 267 Митного кодексу України, згідно з якої митною вартістю за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, є ціна угоди, фактично сплачена, чи ціна, яка підлягає сплаті за товари, які імпортуються за призначенням в Україну, на момент перетинання ними митного кордону України.

Відповідно до п. 7 Постанови КМУ №1766 для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Пунктом 11 Постанови КМУ №1766 передбачено, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини. Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

З матеріалів справи вбачається, декларантом ТОВ "Євро – Імпекс" було зроблено запис на запит щодо надання додаткових документів про те, що каталоги фірми виробник не виготовляє; що сертифікат якості був наданий; що біржові котирування на сировину на червень 2010 року були надані; до ДЗІ був направлений запит, але висновок не отриманий. В матеріалах справи міститься експертний висновок ДЗІ, згідно з яким контрактна ціна 0,9359 дол. США/кг. для поставки 14.028,56 кг. відповідно до інвойсу №100705 від 05.06.2010 до контракту стінових панелей ПВХ 8мм*250мм*5950мм з вмістом ПВХ не більше 43% відповідає ціні фірми виробника за умов постачання FOB – Shanghai, Китай (відповідно до "Інкомтермс – 2000").

Відповідно до п.13 Постанови КМ України №1766 від 20.12.2006 декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується. У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставлення свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості. При цьому якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, відповідно до п.14 вказаної Постанови, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Доводи апелянта є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Стаття 266 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

· за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1);

· за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2);

· за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3);

· на основі віднімання вартості (метод 4);

· на основі додавання вартості (метод 5);

· резервного (метод 6).

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи віднімання та додавання вартості можуть застосовуватися у будь-якій послідовності за розсудом декларанта.

Як свідчать матеріали справи (а.с.56,57-68) у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо визначеної декларантом ціни товару. Так, за даними Єдиної автоматизованої системи України станом на 18.08.2010р. ціна на аналогічний товар складає 1дол. 52цента США, що вище ціни, заявленої в декларації позивача.

Позивач помиляється, зазначаючи, що митним органом не проводились консультації. Матеріали справи свідчать про дотримання відповідачем норм митного законодавства.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, скасувавши постанову та відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.01.2011 року у справі №2а-9497/10/0870 задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.01.2011 року у справі №2а-9497/10/0870 скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: А.В. Шлай