Справа № 810/7192/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року 810/7192/14

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"
доКиївської митниці Міндоходів
провизнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом Київської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 20.05.2013 №125120105/2013/010068/1.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 (справа №810/6232/14), залишеною без змін ухвалю Київського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.12.2014 (провадження №К/800/23098/14) касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" задоволено частково, постанову Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи вказані судові рішення, суд касаційний інстанції звернув увагу на те, що суди попередніх інстанцій передчасно прийшли до висновків про відмову у задоволенні адміністративного позову, оскільки судами не було з'ясовано правильність визначення та обґрунтованість застосування відповідачем методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів.

До Київського окружного адміністративного суду вказана справа з Вищого адміністративного суду України для нового розгляду надійшла 29.12.2014.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, Київською митницею Міндоходів відмовлено позивачу у прийнятті вантажної митної декларації та оформлено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.05.2013 №125120105/2013/00403. Застосувавши інший метод визначення митної вартості товарів, ніж заявлений ТОВ "Фоззі-Фуд", відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 20.05.2013 №125120105/2013/010068/1.

Підставою для прийняття оскарженого рішення, Київська митниця Міндоходів вважає те, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не може бути прийнятий у зв'язку з тим, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально.

До початку розгляду справи по суті представники сторін подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, якщо всі особи, які беруть участь у справі заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, судом визнано за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та ООО "Кас Хаус" укладено контракт від 25.08.2012 №420 щодо поставки товару, зокрема, живих прісноводних раків.

Відповідно до пунктів 1.1 та 2.1 укладеного контракту від 15.08.2012 №420 позивач придбаває товар за кількістю, асортиментом і вартістю, вказаній в інвойсах щодо кожної поставки, які є невід'ємними частинами даного контракту.

З метою митного оформлення імпортованого товару на виконання вищезазначеного контакту, позивачем подано до Київської митниці Міндоходів декларацію митної вартості товарів від 20.05.2013 №125120105/2013/262560.

Митна вартість товару була задекларована позивачем із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, тобто за ціною договору, в розмірі 5268,00 доларів США, що становило за офіційним курсом НБУ - 42107,12 грн.

В підтвердження митної вартості товару, позивач надав митному органу необхідні документи для митного оформлення, зокрема: митну декларацію №125120105/2013/262560 в режимі "IM-40", контракт від 15.08.2012 №420, додаткову угоду №2 до контракту від 15.08.2012 №420, рахунок-фактуру (інвойс) від 17.05.2013 №17, сертифікат відповідності, калькуляцію собівартості продукції виробника і постачальника товару ООО "Кас Хаус" від 11.04.2013, завіреної Торгово-промисловою палатою Вірменії та інші документи, що підтверджується матеріалами справи.

Не погоджуючись із визначеною декларантом митною вартістю товару у вантажній митній декларації, Київська митниця Міндоходів запропонувала позивачу додатково надати документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:

- виписку із бухгалтерської документації;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, на дану поставку.

Проте, декларант на вимогу митного органу про надання в якості додаткового документу виписки з бухгалтерської документації на дану поставку, письмово повідомив відповідача про неможливість її надання у зв'язку із тим, що вантаж на даний час нерозмитнений та не може бути оприбуткований бухгалтерією.

ТОВ "Фоззі-Фуд" на підтвердження своєчасної сплати коштів та незмінності ціни товару за попередніми поставками за даним контрактом в якості додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів надав бухгалтерські документи на попередні поставки, а саме: копії видаткової накладної від 15.03.2013 № та від 29.03.2013 № на попередні поставки даної продукції; копії податкових накладних від 15.03.2013 №7001292 та від 29.03.2013 №7005538 на попередні поставки даної продукції; копії виписки з банківської документації від 29.03.2013 на попередні поставки; висновок про вартісні характеристики товару Торгово-промислової палати від 22.04.2013 №Ц-199; прайс-лист виробника від 01.04.2013; експертну декларацію від 19.05.2013 №С7226.

Вищевказані документи взяті митним органом до уваги, проте не стали підставою для підтвердження рівня заявленої декларантом митної вартості товарів.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідачем було відмовлено ТОВ "Фоззі-Фуд" у прийнятті вантажної митної декларації та оформлено картку відмови від 20.05.2013 №125120105/2013/00403.

Разом з цим, 20 травня 2013 року Київською митницею Міндоходів було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №125120105/2013/010068/1, яким скориговано митну вартість товару "раки живі прісноводні. Чиста вага - 660 кг. Без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів: без складових сумішей; тепловій кулінарній обробці не піддавались; без консервантів; без індивідуального пакування. Розмірний ряд 30-50 гр. - 600 кг. Розмірний ряд 70-90 гр. - 60 кг. Виробник: ООО "Кас Хаус", країна виробництва - Республіка Вірменія", з 5268,00 доларів США до 6016,29 доларів США, застосувавши метод визначення митної вартості товару за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Проте, не погоджуючись з прийнятим рішенням митного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 8 статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості про митну вартість товарів та метод її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 264 Митного кодексу України митна декларація та інші документи подаються до органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положень статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

В силу частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зі змісту рішення контролюючого органу від 20.05.2013 №125120105/2013/010068/1 вбачається, що митна вартість не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості та у зв'язку із невиконанням вимог статті 53 Митного кодексу України.

Проте, вищевказаним положенням чітко встановлено, що контролюючий орган витребовує у декларанта додаткові документи у разі якщо документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За нормами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Так, контроль правильності визначення митної вартості товарів включає в себе контроль правильності обрання декларантом методу визначення митної вартості товарів.

Згідно із пунктом 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З матеріалів справи вбачається, що вартість задекларованого товару підтверджується рахунок-фактурою (інвойсом) від 17.05.2013 №17, додатковою угодою №2 до контракту від 15.08.2012 №420 та калькуляцією собівартості продукції виробника і постачальника товару ООО "Кас Хаус" від 11.04.2013.

Відповідно до додаткової угоди №2 до контракту від 15.08.2012 №420 визначено, що вартість товару може змінюватися у зв'язку із сезонністю.

Так, у літній період з 01 квітня по 01 жовтня продавець постачає товар покупцю за ціною 6,88 доларів США за 1 кг раків, розміром 30-50 гр.

Крім цього, прайс-листом виробника від 01.04.2013, який додатково наданий на вимогу контролюючого органу та експертним висновком підтверджено, що ринкова вартість товару "раки прісноводні живі" становить 6,88 доларів США/кг, розміром 30-50 гр. та 19,00 доларів США/кг, розміром 70-90 гр., що відповідає її контрактній ціні згідно з інвойсом від 17.05.2013 №17 на суму 5268,00 доларів США.

Разом з цим, декларацією країни відправлення, яка міститься в матеріалах справи, підтверджується вартість товару, яка заявлена у декларації ТОВ "Фоззі-Фуд".

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Аналізуючи вищезазначені положення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для витребування у позивача додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, оскільки декларантом були надані всі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, як вбачається з ухвали Вищого адміністративного суду України від 10.12.2014, суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що органом доходів і зборів оскаржуване рішення прийнято на підставі митної вартості товарів, митне оформлення яких було скориговане митницею та в результаті здійснено за резервним методом, що суперечить позиції Міністерства доходів і зборів України щодо неприпустимості зазначення в даному випадку - метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Так, вирішуючи правомірність застосування відповідачем визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів, суд зазначає наступне.

Так, в матеріалах справи наявні електронні копії митних декларацій від 12.03.2013 №125120105/2013/256169 та від 14.05.2013 №125120105/2013/261866, які зазначено у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 20.05.2013 №125120105/2013/010068/1 як основа для коригування відповідачем заявленої ТОВ "Фоззі-Фуд" митної вартості товарів.

Митна декларація від 12.03.2013 №125120105/2013/256169, яка зазначена в рішенні митниці як основа для коригування митної вартості, була оформлена на аналогічні товари ТОВ "Фоззі-Фуд", які були ввезені за тим самим контрактом, що й оцінюваний товар, але в зимовому сезоні. Митна вартість живих раків розмірного ряду 30-50 г за вказаною декларацією була заявлена вище, ніж за оскаржуваною поставкою у зв'язку з її оформленням в іншому сезоні - до 1 квітня.

Так, різниця у вартості поставок підтверджується Додатковою угодою №2 від 10.04.2013 до контракту від 15.08.2012 №420, яка подавалась до митного оформлення разом з митною декларацією від 20.05.2013 №125120105/2013/262560.

Згідно із пунктом 1 вказаної Додаткової угоди № 2 ціна товару може змінюватися у зв'язку із сезонністю поставок, за взаємним узгодженням сторін, що може бути підтверджено будь-яким з перерахованих документів, в яких вказана ціна на конкретну партію товару: інвойсом, специфікацією на товар, листом Продавця, додатковою угодою. У літній період з 1 квітня по 1 жовтня Продавець постачає товар Покупцю за ціною 6,88 ІІ8Б за 1 кг раків розміром 30- 50, що є стандартною та незмінною ціною для даного розміру. У зимовий період з 1 жовтня по 1 квітня Продавець має право підвищувати ціну на розмір 30-50, повідомивши про підвищення ціни Покупця за 30 днів, у зв'язку з тим, що у холодний період дрібний рак менше життєздатний та йде підвищена смертність.

Суд звертає увагу на те, що на момент митного оформлення Київська митниця володіла інформацією про сезонний характер декларованого товару та коливанням цін на нього в залежності від сезону, але проігнорувавши цю інформацію, протиправно використала митну вартість, декларовану в інший сезонний період, а саме - до 1 квітня.

Друга митна декларація від 14.05.2013 №125120105/2013/261866, зазначена в рішенні митниці як основа для коригування митної вартості, була оформлена на аналогічні товари ТОВ "Фоззі-Фуд", які були ввезені за тим самим контрактом, що й оцінюваний товар При цьому, митна вартість за вказаною декларацією від 14.05.2013 № 125120105/2013/261866 була визначена за шостим (резервним) методом, про що свідчить графа 43 вказаної митної декларації, а не за контрактною вартістю, визначеною в інвойсі від 08.05.2013 №16.

Як зазначалося представником Київської митниці у додаткових поясненнях до заперечень на адміністративний позов у даній справі, товари за митною декларацією від 14.05.2013 №125120105/2013/261866 випущені у вільний обіг у відповідності з прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості за резервним методом визначення митної вартості.

Таким чином, Київська митниця не мала права використовувати митну декларацію від 14.05.2013 №125120105/2013/261866 як основу для визначення митної вартості за методом 2а - за ціною договору щодо ідентичних товарів, оскільки митна вартість в ній визначена за резервним методом, а не за основним методом - методом вартості операції.

По-перше, навіть сама назва методу 2а - за ціною договору щодо ідентичних товарів говорить про те, що саме вартість договору з ідентичними товарами повинна прийматись за основу для визначення митної вартості за цим методом.

Так, відповідно до ст. 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення мутної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.

Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Таким чином, ст. 59 Митного кодексу України прямо визначає, що для визначення митної вартості за методом 2а береться раніше прийнята митним органом вартість договору щодо ідентичних товарів.

Аналогічні норми містяться у ст. 2 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, яка є невід'ємною частиною Угоди про заснування Світової організації торгівлі (набрала чинності для України 16.05.2008 р. згідно із Законом України "Про ратифікацію Протоколу про вступ України до Світової організації торгівлі" від 10.04.2008 №250-VI), де зазначено, що якщо митну вартість імпортних товарів не може бути визначено згідно з положеннями статті 1, митною вартістю є контрактна вартість ідентичних товарів, що продаються на експорт до тієї самої країни імпорту й експортуються в той самий час або майже в той самий час, що й товари, які оцінюються.

Під час застосування цієї статті для визначення митної вартості повинна використовуватися контрактна вартість ідентичних товарів під час продажу на тому самому комерційному рівні та майже в такій самій кількості, що й товари, які оцінюються. У випадках, коли такого продажу не виявлено, використовується контрактна вартість ідентичних товарів, що продаються на іншому комерційному рівні та (або) в інших кількостях, скоригована з урахуванням різниць, які можна віднести на рахунок комерційного рівня та (або) кількості, за умови, що такі коригування можуть робитися на основі продемонстрованих доказів, які чітко встановлюють обґрунтованість і точність коригування, незалежно від того, чи призводить це коригування до підвищення чи до зниження вартості.

В п. 4 приміток до статті 2 Тлумачних приміток, які є невід'ємною частиною Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, зазначено, що для цілей статті 2 контрактна вартість ідентичних імпортних товарів означає митну вартість, скориговану, як це передбачено підпунктом "b" пункту 1 та пунктом 2, яка вже прийнята згідно зі статтею 1. При цьому, ст. 1 даної Угоди визначає правила застосування першого методу - за контрактною вартістю товарів.

Листом Департаменту митної вартості Державної митної служби України від 21.03.2009 надавалися відповідні роз'яснення щодо правил застосування методів визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та щодо подібних (аналогічних) товарів, в яких зазначено, що при визначенні митної вартості другим та третім методом до уваги має братися інформація про оформлені ідентичні та подібні (аналогічні) товари, митне оформлення яких здійснено із застосуванням першого методу визначення митної вартості.

Позиція Міністерства доходів і зборів України з даного питання розміщена 05.03.2014 на його офіційному сайті, згідно з якою орган доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості на підставі митної вартості товарів, митне оформлення яких уже було здійснено за резервним методом, не може зазначити метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Митна декларація від 14.05.2013 №125120105/2013/261866, зазначена в рішенні митниці як основа для коригування митної вартості, була оформлена на аналогічні товари ТОВ "Фоззі-Фуд", які були ввезені за тим самим контрактом, що й оцінюваний товар. Митна вартість за вказаною декларацією була скоригована за шостим (резервним) методом, про що свідчить графа 43 вказаної митної декларації, де зазначено під кодом "6" резервний метод визначення митної вартості товарів.

Отже, Київська митниця не мала права використовувати митну декларацію від 14.05.2013 №125120105/2013/261866 як основу для визначення митної вартості за методом 2а - за ціною договору щодо ідентичних товарів, оскільки митна вартість в ній скоригована - за резервним методом.

Таким чином, ігноруючи прямі норми Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року та ст. 59 Митного кодексу України про порядок застосування методу 2а, митницею під час прийняття оскаржуваного рішення використано митну декларацію від 14.05.2013 №125120105/2013/261866, митна вартість за якою була визначена не за контрактною вартістю, а скоригована за резервним методом.

Враховуючи вище викладене, заявлена позивачем митна вартість у поданій МД вважається правильною, а рішення про коригування митної вартості товарів протиправним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за ціною договору щодо ідентичних товарів та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, тому це рішення підлягає скасуванню.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження позиції щодо правомірності застосування норм митного законодавства, а відтак, відповідач не довів суду правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано. Таким чином, витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню з Державного бюджету України на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 20.05.2013 №125120105/2013/010068/1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" () витрати по сплаті судового збору в сумі 172 (сто сімдесят дві) грн. 05 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.