Справа № 523/16874/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
20 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Степанюка А.Г.,
суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
при секретарі - Ліневській В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на прийняту в порядку скороченого провадження постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій та рішення і зобов`язання вчинити дії, -
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.11.2014 року адміністративний позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач необґрунтовано пов`язував момент виникнення права на пенсію виключно з моментом звільнення з військової служби. Крім того, суд зауважив, що закон не має зворотної дії, а відтак Позивач має право на довічну військову пенсію за вислугу років.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому звертає увагу на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Наголошує на недотриманні судом ряду норм матеріального права, що спричинило прийняття неправильного рішення.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи в судове засідання не з`явились, а тому справа розглядалась за наявними у ній матеріалами у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у період з 01.07.1987 року по 07.11.2005 року проходив військову службу, а саме: з 01.07.1987 року по серпень 1988 року - строкову військову службу; з серпня 1988 року по червень 1993 року - навчався в якості «курсанта» у Військовому Краснознаменному Інституті МО; з липня 1993 року по вересень 1994 року служив на офіцерській посаді «начальника канцелярії» у Військовому суді Південного Регіону України (м. Одеса); з вересня по грудень 1994 року у Військовому суді Одеського гарнізону на посаді «судді»; з грудня 1994 року по листопад 2005 року у Військовому суді Сімферопольського гарнізону спочатку на посаді «судді», а потім з липня 2004 року на посаді «заступника голови суду».
Наказом Заступника Міністра оборони України №45 від 28.10.2005 року Позивача було звільнено з військової служби у запас за п. 67 «в» Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 року №1053/2001 року, у зв`язку із скороченням штатів та реформуванням Збройних Сил України, а наказом голови Військового суду Сімферопольського гарнізону №122 від 07.11.2005 року його було виключено зі списків особового складу цього суду.
Таким чином, на момент звільнення ОСОБА_1 з військової служби його загальна вислуга років складала 18 років 4 місяці 6 днів, що, в свою чергу, підтверджується наявними в матеріалах справи послужним списком, копією наказу Заступника Міністра оборони України №45 від 28.10.2005 року про звільнення Позивача з військової служби, а також відповідним Розрахунком вислуги років від 08.07.2014 року №24, проведеним помічником командувача Оперативного Командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з фінансово-економічної роботи.
З матеріалів справи вбачається, що Позивачу 11.11.2013 року виповнилося 45 років.
Як зазначає ОСОБА_1 , останній 24.02.2014 року звернувся до ГУ ПФ України в Одеській області із заявою про призначення пенсії згідно пункту «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», однак йому усно відмовили у її прийнятті.
На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 22, 64, 126 Конституції України, ст. 244-2 КАС України, ст. ст. 1, 10, 12, 43, 48, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон про пенсійне забезпечення), ст. 1, 3 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформування Збройних Сил України, та членів їх сімей» (далі Закон про державні гарантії), ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 1 затвердженого постановою КМ України від 17.07.1992 року №393 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, п. 1 затвердженого постановою КМ України від 13.02.2008 року №45 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність відмови Відповідача у призначенні та перерахунку пенсії саме з урахуванням моменту звільнення особи з військової служби.
З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, умови призначення пенсії за вислугу років визначені ст. 12 Закону про пенсійне забезпечення.
Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 вказаного Закону право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби, зокрема, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.
Як було встановлено раніше та вбачається з матеріалів справи, Позивач звільнений зі служби та відноситься до осіб офіцерського складу, що сторонами не оспорюється.
На час звільнення ОСОБА_1 з військової служби пунктом «в» ст. 12 Закону про пенсійне забезпечення гарантувалося призначення пенсії за вислугу років, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні 45-річного віку і за наявності в них вислуги 15 років, які звільняються з військової служби відповідно до Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей».
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, підставою для звільнення Позивача зі Збройних Сил України стало скорочення штату та реформування Збройних Сил України.
Тобто, як вірно зазначив Суворовський районний суд м. Одеси, на час звільнення Позивачу законом було гарантовано право на отримання пенсії за вислугу років при досягненні 45-річного віку за наявності інших обов`язкових показників, а саме вислуги 15 років, та звільнення з військової служби відповідно до Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей».
Поряд з цим колегія суддів критично оцінює доводи Апелянта щодо необхідності досягнення позивачем 45-річного віку саме на час звільнення зі Збройних Сил України, та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності цього доводу, оскільки правовий аналіз п. «а» ч. 1 ст. 12 та п. «в» ст. 12 Закону про пенсійне забезпечення не дає підстав вважати умовою для призначення цього виду пенсії - досягнення пенсійного віку саме на час звільнення з військової служби.
Судовою колегією враховується, що пункт «в» ст. 12 Закону про пенсійне забезпечення змінювався, і при цьому змінювались підстави для призначення пенсії, зокрема з 29.04.2006 року необхідною була наявність 15 років вислуги, а з 01.10.2011 року наявність 20 років вислуги.
Вирішуючи питання про застосування цього закону у часі суд апеляційної інстанції, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 06.02.2012 року у справі № 21-322а11 та від 25.09.2012 року у справі № 21-230а12, виходить з того, що згідно ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.
Також у Рішенні Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, за винятком тих, які проходять строкову службу, не можуть бути звільнені з військової служби до набуття права на пенсію за вислугу років.
Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, та наявність правових підстав для зобов`язання Відповідача призначити Позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Крім того, судовою колегією враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення виплати пенсій деяким категоріям громадян» регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 (далі Порядок №3-1).
Відповідно до п. 1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Згідно п. 10 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 року №389 Положення про військові комісаріати обласні військові комісаріати забезпечують оформлення та подання документів органам Пенсійного фонду України для призначення (перерахунку) пенсій особам, звільненим з військової служби, і членам їх сімей відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також у передбачених законодавством випадках виплату грошової допомоги особам, звільненим з військової служби, і сім`ям загиблих (померлих) військовослужбовців Збройних Сил.
За таких обставин, враховуючи, що Позивач звертався до Одеського обласного військового комісаріату 15.01.2014 року та 27.02.2014 року із заявами про направлення особової справи до Відповідача для призначення пенсії, судова колегія погоджується з твердженням Суворовського районного суду м. Одеса про необхідність призначення ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2014 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону про пенсійне забезпечення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Тобто, розмір пенсії повинен обраховуватися виходячи з розміру грошового забезпечення, враховуючи оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, проценту надбавки за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством. При цьому основною умовою для включення вказаних видів грошового забезпечення для визначення розміру пенсії є сплата з них єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відтак, суд першої інстанції, покладаючи на Відповідача обов`язок призначити та, відповідно здійснити перерахунок та виплату, пенсії з урахуванням посадового окладу судді, окладу за військове звання, вислуги років, надбавки за роботу з таємними документами, надбавки за адміністративну посаду, розмір яких зазначений у довідці Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2014 року №26, прийняв рішення у відповідності до приписів чинного законодавства.
При цьому, колегією суддів враховується, що посилання Суворовського районного суду м. Одеси на положення ст. 63 Закону про пенсійне забезпечення та норми Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМ України від 13.02.2008 року №45, не впливають на остаточне рішення суду першої інстанції, що, у свою чергу, свідчить про необґрунтованість доводів Апелянта про порушення норм матеріального права судом першої інстанції.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій та рішення і зобов`язання вчинити дії без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає у відповідності до ч. 10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк
Судді В.В. Кузьменко
О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.