Справа № 806/3288/14
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"13" січня 2015 р. Справа № 806/3288/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю прокуратури:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Житомирської міської ради Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" жовтня 2014 р. у справі за позовом Виконуючого обов'язки прокурора м.Житомира до Житомирської міської ради за участю третьої особи Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування в частині рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов'язки прокурора м. Житомира звернувся до суду з позовом до Житомирської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення 35 сесії 6 скликання №673 від 04.04.2014 р. "Про вилучення, припинення, надання права користування земельними ділянками фізичним особам-підприємцям, внесення змін до рішень міської ради" в частині надання Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки площею 0,0072 га за адресою м. Житомир АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.10.2014 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення 35 сесії Житомирської міської ради 6 скликання №637 від 04 квітня 2014 року "Про вилучення, припинення, надання права користування земельними ділянками Фізичним особам-підприємцям, внесення змін до рішень міської ради" в частині надання Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки площею 0,0072 га за адресою:м. Житомир АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 та Житомирська міська рада звернулись до суду із апеляційними скаргами. Просять скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що підстави, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 134 ЗК України, які б звільняли від обов'язку проведення аукціону, під час прийняття відповідачем оспорюваного рішення №673 від 04.04.2014 року в частині надання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,0072 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по адресі м. Житомир, АДРЕСА_1, для подальшого оформлення права користування, без проведення земельних торгів були відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження міських рад у галузі земельних відносин визначені у статті 12 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-III, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

За приписами наведеної статті Земельного кодексу України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Зазначена норма Земельного кодексу України кореспондується із положеннями статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до пункту 34 частини 1 якої, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

У частині 1 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно із ч. 2 ст. 93 Земельного кодексу України, земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті Земельного кодексу України визначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема: розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Статтею 135 даного Кодексу визначено, що земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів.

Виходячи з правових норм ст.124 та глави 21 Земельного кодексу України, продаж земельних ділянок державної та комунальної форми власності в Україні здійснюється виключно на земельних торгах (аукціонах) за винятком випадків, перелік яких встановлено Законом. Так само, відбувається продаж права суперфіції, емфітевзису на незабудовані земельні ділянки і передання їх в оренду, а також, реалізація земельних ділянок у разі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до ч.ч.2,3 ст. 134 ЗК України, не вбачається можливості передачі земельних ділянок в оренду суб'єкту господарювання для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (малих архітектурних форм) без проведення земельних торгів оскільки відсутні підстави, які б звільняли від обов'язку проведення аукціону.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Доводи ФОП ОСОБА_4 щодо відсутності адміністративного спору у даній справі колегія суддів вважає необґрунтованими.

Конституційний Суд України в Рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України вирішив, що органи місцевого самоврядування у земельних відносинах з громадянами та юридичними особами, в тому числі щодо вирішення питань розпорядження, передачі у власність, у користування земельних ділянок, а також їх вилучення, виступають виключно як суб'єкти владних повноважень.

Земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до статті 69 Закону України від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує рішення Житомирської міської ради в частині надання в оренду земельної ділянки фізичній особі, а тому цей спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову судом першої інстанції винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Житомирської міської ради, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" жовтня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Б.С. Моніч

судді: (підпис) І.Ф.Бондарчук

(підпис) С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя ________________________________ Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "19" січня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Виконуючий обов'язки прокурора м.Житомира вул.Черняховського,2,м.Житомир,10014

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська міська рада майдан С.П. Корольова, 4/2,м.Житомир,10014

4-третій особі: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 - АДРЕСА_2