Справа № 2а-4703/10/1770
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 р. Справа № 17517/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2010 року у справі за позовом суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Державна податкова інспекція у м. Рівне про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА :

Суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 01.10.2010року звернувся в Рівненський окружний адміністративний суд з позовом до Державної податкової інспекції в м. Рівне про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №21/0/17-122 від 21 вересня 2010 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до положень ст. 13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992, оподаткованим доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтвердженими документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними ГДПІ України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Також зазначає, що господарські взаємовідносини з ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» оформлені належним чином, і до складу та змісту відповідної документації податковим органом не предявлялося жодних зауважень. Відтак, придбання товарів позивача ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» підтверджується всіма первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, що відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV та Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР. Вказує, що відсутність у контрагента виробничих потужностей та пояснення осіб, які не пов'язані з фінансово-господарською діяльністю контрагента, не може бути підставою для визнання правочину недійсним. 3 листопада 2010 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог. Відповідно до даної заяви позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Рівне №1/0/17-122 та №1/0/17-122 від 21 вересня 2010 року.

Оскаржуваною постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2010 року в задоволенні позовної заяви суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Державна податкова інспекція у м. Рівне про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що господарські взаємовідносини з ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» оформлені належним чином, і до складу та змісту відповідної документації податковим органом не пред'являлося жодних зауважень. Відтак, придбання товарів позивача ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» підтверджується всіма первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, що відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV та Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР. Вказує, що відсутність у контрагента виробничих потужностей та пояснення осіб, які не пов'язані з фінансово-господарською діяльністю контрагента, не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вироку Рівненського міського суду від 25.05.2010 р. по справі № 1-608//09 (1-386/10), що набрав законної сили, яким визнано винним ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у здійсненні фіктивної підприємницької діяльності створених ними підприємств: ПП "Агроімпекс-Ресурс", ПП "Юнісеф", ПП "ТЕК Транс Експо Регіон" та засудженні за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 31 вересня 2010 року ДПІ в м. Рівне було складено акт № 176/17-119/НОМЕР_1 про результати позапланової документальної перевірки СПД ОСОБА_1 щодо підтвердження відомостей отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» за період з 01.07.2007 р. по 31.12.2008 р.

За наслідками проведення перевірки було встановлено, порушення позивачем пп. 7.1 ст. 7, п.п. 9.12 ст. 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" № 889/-ІV від 22.05.2003 р., п. «б» ст. 14 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 р. (зі змінами та доповненнями), що призвело до донарахування 5974, 51 грн. та пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ суми не пов'язані з придбанням або виготовленням товарів на загальну суму 4996, 00 грн.

На підставі акта перевірки № 176/17-119/НОМЕР_1 від 31 вересня 2010 року заступником начальника ДПІ в м. Рівне було прийнято податкові повідомлення-рішення №1/0/17-122 та №1/0/17-122 від 21 вересня 2010 року., якими визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 7494,00 грн. в т.ч. 4996, 00 грн. основного платежу та 2498, 00 грн. застосованих штрафних санкцій та з податку з доходів фізичних осіб в сумі 5974,51 грн. в т.ч. 5974, 51 грн. основного платежу.

Під час проведення перевірки було встановлено, що СПД ОСОБА_1 проводив взаєморозрахунки з ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» про поставку товарно-матеріальних цінностей.

Поставка товарно-матеріальних цінностей підтверджується копією податкової накладної №548 від 19.12.2008 р., отриманої від копією видаткової накладної №547 від 19.12.2008 р., отриманої від ПП «Західлісбуд», копією рахунку-фактури №547 від 19.12.2008 р., отриманої від ПП «Західлісбуд» , копією податкової накладної № 277/01 від 27.11.2008 р., отриманої від ПП «Агроімпекс-Ресурс», копією видаткової накладної 2/11 копією рахунку-фактури №2/11 від 27.11.2008 р., отриманої від ПП «Агроімпекс-Ресурс», копією виписок з особового рахунку за 27.11.2008 р. з Рівненської філії ТОВ «Укрпромбанк».

Крім того суд вважає, що оскільки діяльність ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» носила фіктивний характер, то відповідно суми, які згідно з видатковими накладними: видаткова накладна №2/11 від 27.11.2008 року на суму 12800 без ПДВ отриману від ПП «Агроімпекс-Ресурс»; видаткова накладна № 547 від 19.12.2008 року на суму 2500 грн. без ПДВ отриману від ПП «Західлісбуд»; видаткова накладна №548 від 19.12.2008 року на суму 2550 грн. без ПДВ отриману від ПП «Західлісбуд»; видаткова накладна №549 від 19.12.2008 року на суму 14850 грн. без ПДВ отриману від ПП «Західлісбуд»; видаткова накладна №550 від 19.12.2008 року на суму 3750 грн. без ПДВ отриману від ПП «Західлісбуд»; видаткова накладна №551 від 19.12.2008 року на суму 3380 грн. без ПДВ отриману від ПП «Західлісбуд»; та банківськими виписками були зараховані на користь даних фірм як операції, що не могли бути виконані. Таким чином, чистий дохід СПД ОСОБА_1 за період з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року становить 64473, 18, що на 39830, 00 грн. менше ніж задекларовано.

Судом встановлено, що з огляду на те, що діяльність вище вказаних суб'єктів носила фіктивний характер, то суми згідно податкових накладних: №548 від 19.12.2008 року на суму 500 грн. без ПДВ отриману від ПП «Західлісбуд», №549 від 19.12.2008 року на суму 510 грн. без ПДВ отриману від ПП «Західлісбуд», №550 від 19.12.2008 року на суму 750 грн. без ПДВ отриману від ПП «Західлісбуд», №551 від 19.12.2008 року на суму 676 грн. без ПДВ отриману від ПП «Західлісбуд», товар по яких не був реалізований й яких не було в наявності, а відповідно такі товари не відносяться до складу витрат, та не відносяться на податковий кредит, так як таке придбання не пов'язане з господарською діяльністю й не передбачається використання його в діяльності.

Відповідно до вироку Рівненського міського суду від 25.05.2010 р. по справі № 1-608//09 (1-386/10), що набрав законної сили, яким визнано винним ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у здійсненні фіктивної підприємницької діяльності створених ними підприємств: ПП "Агроімпекс-Ресурс", ПП "Юнісеф", ПП "ТЕК Транс Експо Регіон" та засудженні за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України. Приписи вказаної вище статті кореспондуються з вимогами ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України згідно якого вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Як вбачається з вироку Рівненського міського суду по справі № 1-608//09 (1-386/10) від 25.05.2010 р. судом було встановлено, що підприємницька діяльність ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» носила фіктивний характер. Вказані підприємства не мали трудових та економічних ресурсів необхідних для реального виконання господарських операцій, що відображалися в податковій звітності. Відсутність у ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» трудових та економічних ресурсів необхідних для здійснення фінансово-господарської діяльності було встановлено посадовими особами ДПІ у м. Рівне під час проведення документальної перевірки та підтверджується актом документальної перевірки ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» , долученим відповідачем до матеріалів справи.

Вирок по кримінальній справі є належним та допустимим доказом в порядку, передбаченому статтями 70-72 Кодексу адміністративного судочинства, що свідчить про наявність протиправної мети при вчиненні оспорюваних господарських зобовязань зі сторони посадових осіб ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд».

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Матеріалами справи підтверджується, що правочини вчинені між позивачем ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» не спрямовані на реальна настання правових наслідків, які обумовлені ними, що є порушенням приписів ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Згідно п.19 ст. 2 Бюджетного кодексу України доходи бюджету - усі податкові, неподаткові та інші надходження на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством України (включаючи трансферти, дарунки, гранти);

Згідно ст. 9 Бюджетного кодексу України доходи бюджету класифікуються за такими розділами: податкові надходження, неподаткові надходження, доходи від операцій з капіталом, трансферти. Згідно ч.2 ст. 9 вказаного Кодексу податковими надходженнями визнаються передбачені податковими законами України загальнодержавні і місцеві податки, збори та інші обов'язкові платежі.

Пп. 3.2.1 п.3.2 зобов'язань визначено, що у випадках коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування уповноважений утримувати податок, збір (обов'язковий платіж), якими оподатковуються інші особи, у тому числі податок на додану вартість, а також будь-які інші податки, що утримуються з джерела виплати, сума таких податків, зборів (обов'язкових платежів) вважається бюджетним фондом, який належить державі або територіальній громаді та створюється від їх імені.

Враховуючи відсутність у правочинів вчинених між позивачем та ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» спрямованості на реальне настання правових наслідків, що передбачені в них, суд погоджується з твердженнями посадових осіб ДПІ в м. Рівне щодо їх вчинення з метою отримання податкової вигоди у вигляді сформованого СПД ОСОБА_1 податкового кредиту. За таких обставин вказаний правочин суперечить моральним засадам суспільства, порушує існуючий в державі публічний порядок та спрямований на заволодіння майна держави шляхом недоплати податку на додану вартість та податку на додану вартість.

За таких обставин суд погоджується з твердженнями податкового органу, що правочини між СПД ОСОБА_1 та ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» в силу ст. ст. 215, 228 Цивільного кодексу України є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Положення вказаної статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV кореспондуються з приписами пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств " № 334/94-ВР від 28.12.1994 р. відповідно до якого не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. згідно якого не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Враховуючи нікчемність правочинів вчинених між позивачем ПП «Агроімпекс-Ресурс» та ПП «Західлісбуд» суд прийшов до висновку, що видаткові та податкові накладні складені на підтвердження їх виконання не відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV та не фіксують фактів здійснення господарських операцій, що в них описані.За таких обставин суд погоджується з висновками посадових осіб ДПІ в м. Рівне щодо не підтвердження позивачем сформованого податкового кредиту первинними документами зберігання яких передбачено правилами податкового обліку.А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2010 року у справі № 2а-4703/10/1770 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар