Справа № 826/1563/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1563/14 Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної реєстраційної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковського Максима Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковського Максима Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2009 року у справі № 2-819/09, зобов'язаня вчинити дію щодо реєстрації нерухомого майна.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Державна реєстраційна служба України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 21 квітня 2009 року у справі №2-819/09 визнано за ОСОБА_3, у тому числі, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Вищевказане рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року та ухвалою Верховного Суду України від 09 листопада 2011 року.

За наслідком розгляду заяви ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 02 грудня 2013 року за реєстраційним номером 4282467, державним реєстратором прав на нерухоме майно Клюковським М.В., 29 грудня 2013 року було прийнято рішення №9665244 про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень мотивовано тим, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Поданий правовстановлюючий документ не містить площі об'єкту, що унеможливлює державну реєстрацію прав.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.1. ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 19 вищевказаного Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно п.6 ч.1 ст.7-1 вищевказаного Закону, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України та покладені на нього Президентом України.

В силу п.1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).

Згідно п.1 Порядку № 868, органи державної реєстрації прав - це Укрдержреєстр та структурні підрозділи територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Відповідно до п.п. 10 п. 4 Порядку № 868, Укрдержреєстр відповідно до покладених на нього завдань здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 21 квітня 2009 року №2-819/09, яке подавалось ОСОБА_3 для державної реєстрації права власності на квартиру як правовстановлюючий документ, визнано за позивачем право власності на 1/2 частину квартири по АДРЕСА_1.

Так, у вказаному рішенні зазначено, що спірна квартира є двохкімнатною, житлова площа - 29,70 кв.м., загальна площа - 54,40 кв.м.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що Державний реєстратор прав на нерухоме майно Клюковський М.В. дійшов помилкового висновку про те, що поданий правовстановлюючий документ не містить площі об'єкту, що унеможливлює державну реєстрацію прав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковського М.В. про відмову у державній реєстрації права власності від 21 квітня 2009 року у справі № 2-819/09 є протиправним.

З огляду на те, що за наслідком розгляду заяви позивача про реєстрацію права власності на квартиру та поданого пакету документів, Державним реєстратором прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав, яке підлягає скасуванню, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог стосовно зобов'язання Державної реєстраційної служби України вчинити дії щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на квартиру.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної реєстраційної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлений 10.12.2014 року.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.