Справа № 2а-16748/11/2670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/9991/40769/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Бившевої Л.І.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2012

у справі № 2а-16748/11/2670

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва

Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -

рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення - рішення № 000140174 від 29.04.2011.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2012 позовні вимоги задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення № 000140174 від 29.04.2011.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2012 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2012 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції відповідач оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій при вирішення спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведена

Податковим повідомленням-рішенням № від 29.04.2011 року ДПІ у Святошинському районі м. Києва на підставі п.п 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 розділу ІІ та п. 286.5 ст. 286 розділу ХІІІ Податкового кодексу України визначено позивачу податкове зобов'язання з земельного податку у розмірі 19665,03 грн.

Також судами встановлено, що позивачу на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу 70/100 частин майнового комплексу, 26.09.2005, нежила будівля крита автостоянка (літ. "Н") загальною площею 2115,60 кв.м., що складає 70/100 частин майнового комплексу загальною площею 3029,5 кв.м. та здається позивачем в оренду.

З копії свідоцтва про сплату єдиного податку позивачем вбачається, що позивачем здійснюється діяльність "здавання в оренду власного нерухомого майна". (а.с. 12).

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про плату за землю" від 03.07.1992 N 2535-XII використання землі в Україні є платним.

Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок.

Указом Президента України від 03.07.1998 N 727/98 запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва.

Згідно Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", платники єдиного податку не є платниками ряду видів податків та зборів (обов'язкових платежів), у тому числі й плати (податку) за землю.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Аналогічне визначення містить Державний класифікатор України, затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики 28.05.2004 N 97. Підприємницька діяльність визначена як самостійна ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, здійснювана суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Крім того, адреса, за якою знаходиться належне позивачу нерухоме майно співпадає з адресою, зазначеною в Свідоцтві про сплату єдиного податку, що є підтвердженням використання, належного позивачу нерухомого майна у підприємницькій діяльності позивача.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2012 у справі № 2а-16748/11/2670 слід відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2012 у справі № 2а-16748/11/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді Л.І. Бившева
С.Е. Острович