Справа № 813/1865/13-а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 р. Справа № 876/8105/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С..

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

12.03.2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/0/15490 від 26.09.2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.10.2012 року ним отримано податкове повідомлення-рішенням ДПІ у Шевченківському районі м.Львова Львівської області Державної податкової служби від 26.09.2012 року №/0/15490, яким збільшено суму грошового зобов'язання по сплаті податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2011 рік на загальну суму 1 476 639,75 грн., в т.ч. 1181311,80 грн. за основним платежем та 295 327,95 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі висновків акта від 04.09.2012 року №1383/17-20/НОМЕР_1 «Про результати невиїзної документальної позапланової перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік фізичної особи ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яким встановлено порушення вимог пп. 162.1.2. п. 162.1 ст. 162, пп. 164.2.9. п. 164.2. ст. 164, п. 167.1. ст. 167, пп. 170.2.2. п.170.2. ст. 170, п. 176.1. ст. 176 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2011 рік на суму 1181311,80 грн. З винесеним податковим повідомленням-рішенням та висновками акта позивач не погоджується, вважає їх неправомірними, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2013 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Львівської області Державної податкової служби № /0/15490 від 26 вересня 2012 року .

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, відповідно до пп. 162.1.2 п. 162.1 ст. 162 ПК України є платником податку на доходи фізичних осіб. в 2011 році отримав дохід в сумі 6950000 грн.,придбавши у ТзОВ Компанія з управління активами «Ферматс» , від імені якого згідно доручення діє ТзОВ «Львівські цінні папери» акції. Позивач за згодою сторін погашає свою заборгованість за одержані цінні папери шляхом видачі простих векселів. Згідно Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 готівкові розрахунки - це платежі готівкою за реалізовану продукцію, а також по операціях, які безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції та іншого майна. До касових документів, зокрема, відносяться касові ордери та платіжні чи розрахунково-платіжні відомості, розрахункові документи інші прибуткові та видаткові ордери. Позивачем документально не підтверджені витрати, зазначені у декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік за № 130/0404 від 04.04.2012 року, тому йому донараховано податок на доходи з фізичних осіб за 2011 рік в сумі 1181311 грн. 80 коп.

У ході апеляційного розгляду представник позивача ОСОБА_1 надала пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що провівши розрахунок векселями позивач поніс витрати ,аналогічні номінальній вартості векселів і вірно зазначив в декларації відсутність прибутку.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 26.10.2012 року позивачем отримано податкове повідомлення-рішенням ДПІ у Шевченківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби від 26.09.2012р. №/0/15490, яким збільшено суму грошового зобов'язання по сплаті податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2011 рік на загальну суму 1 476 639,75 грн., в т.ч. 1181311,80 грн. за основним платежем та 295 327,95 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі висновків акта від 04.09.2012р. №1383/17-20/НОМЕР_1 «Про результати невиїзної документальної позапланової перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік фізичної особи ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яким встановлено порушення вимог пп. 162.1.2. п. 162.1 ст. 162, пп. 164.2.9. п. 164.2. ст. 164, п. 167.1. ст. 167, пп. 170.2.2. п.170.2. ст. 170, п. 176.1. ст. 176 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2011 рік на суму 1181311,80 грн.

Висновки відповідача щодо порушення вимог пп. 162.1.2. п. 162.1 ст. 162, пп. 164.2.9. п. 164.2. ст. 164, п.167.1. ст. 167, пп. .170.2.2. п. 170.2. ст. 170, п. 176.1. ст. 176 ПК України ґрунтуються на тому, що при подачі декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік, позивачем не підтверджено відповідними документами витрати у розмірі 6 950 000,00грн. на придбання інвестиційного активу 5720274 шт. простих іменних акцій ВАТ «Лебединська спеціалізована колона №11» та 1072825 шт. простих іменних акцій ВАТ «СП Біодизель».

Згідно укладених договорів № Б11/2212/1-1 від 22.12.2011р. та №Б11/2212/2-1 від 22.12.2011р. позивач придбав інвестиційні активи, зокрема 5 720 274 простих іменних акцій ВАТ «Лебединська спеціалізована колона №11» (ISIN UA ) за ціною 5 720 274,00 грн. та 1072825 простих іменних акцій ВАТ «СП «Біодизель» (ISIN UA ) за ціною 1 229 726,00 грн.

По результатах перевірки, відповідачем встановлено, що позивачем 04.04.2012 року подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2011р. та розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з інвестиційними активами. В Розрахунку на стор. 2 «Цінні папери, деривативи, що не перебувають в обігу на організованому ринку цінних паперів» позивач задекларовано суму витрат на придбання інвестиційного активу 5720274 шт. простих іменних акцій ВАТ «Лебединська спеціалізована колона №11» та 1072825 шт. простих іменних акцій ВАТ «СП «Біодизель», які не підтверджені відповідними документами. Дані акції позивач придбав згідно з вищезгаданих договорів №Б11/2212/1-1 від 22.12.2011р. та №Б11/2212/2-1 від 22.12.2011р. в ТзОВ Компанія з управління активами «Ферматс», від імені якого згідно доручення діє ТзОВ «Львівські цінні папери». Загальна сума договорів складає 6950000,0грн. (5720274,00 грн. та 1229726,00грн.). Позивач станом на 29.12.2011р. за одержані вищевказані цінні папери в розмірі 6950000,00 грн. мав заборгованість перед ТОВ Компанією з управління активами «Ферматс», яку за взаємною згодою сторін свою заборгованість погашає шляхом видачі на користь ТзОВ Компанії з управління активами «Ферматс» простих векселів.

Фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, відповідно до пп. 162.1.2 п. 162.1 ст. 162 ПК України є платником податку на доходи фізичних осіб.

Підпунктом 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 цього кодексу передбачено, що об'єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. За нормами пп.164.2.9 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення ним операцій з пінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2 і 165.1.40 п. 165.1 ст. 165 цього кодексу.

Порядок оподаткування інвестиційного прибутку визначено п. 170.2 цієї статті, відповідно до пп. 170.2.1 якого облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Підпунктом 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України встановлено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та вартістю останнього, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4, 170.2.6 цього пункту. Відповідно до норм п. 170.2 ст.170 ПК України платник податку, який проводить операції з інвестиційними активами, має право скористатися послугами професійного торговця цінними паперами, включаючи банк, та укласти договір з таким торговцем про виконання ним функцій податкового агента. При цьому передбачено обмеження щодо платників податків, які можуть виконувати функції податкового агента при здійсненні операцій з продажу інвестиційного активу, а саме: здійснювати ці операції може тільки банк та професійний торговець з цінними паперами. Відповідно до пп. 170.2.2 п. 170.2 ст.170 ПК України при застосуванні платником податку норм пп. 170.2.9 п.170.2 ст.170 ПК України податковий агент - професійний торговець цінними паперами, з метою визначення об'єкта оподаткування під час виплати платнику податку доходу за придбані у нього інвестиційні активи враховує документально підтверджені витрати такого платника на придбання цих активів. Запровадження обов'язку податкового агента для професійного торговця цінними паперами, включаючи банк, не звільняє платника податку від обов'язку декларування результатів усіх оперній з купівлі та продажу інвестиційних активів здійснених протягом звітного (податкового) року як на території України, так і за її межами, за винятком випадків, зазначених у пп. 170.2.8 п. 170.2 ст. 170 ПК України

Відповідно до ч.1 ст. 1087 Цивільного кодексу України розрахунки за участю фізичних осіб, у тому числі нерезидентів, не пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.04 № 637 із змінами та доповненнями визначено, що готівкові розрахунки - це платежі готівкою підприємства (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції та іншого манна. При цьому необхідно враховувати, що до касових документів, за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, тобто операції підприємств між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу, належать, зокрема, касові ордери та платіжні чи розрахунково-платіжні відомості, розрахункові документи, інші прибуткові та видаткові касові документи.

Відповідно до п.1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. № 22, безготівкові розрахунки - це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб, коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях в електронному ви гладі.

Згідно з нормами п. 1.35 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунковий документ - це документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача (платіжне доручення, розрахунковий чек тощо).

Враховуючи вищенаведене, відповідач в матеріалах перевірки, приходить до висновку, що документами, що підтверджують фактично понесені витрати на попереднє придбання цінних паперів фізичною особою - платником податку, в тому числі нерезидентом, є договори купівлі-продажу цінних паперів, виписки зберігачів під кожне замовлення, завірені печатками зберігачів, акти приймання-передачі цінних паперів, касові документи при готівкових розрахунках через касу або розрахункові документи при безготівкових розрахунках.

Відповідач в запереченнях зазначає ,що як документальне підтвердження витрат платником податку повинні бути надані оригінали або належно оформлені копії первинних документів, на підставі яких платник податку здійснив відповідні витрати, а також документів, що підтверджують факт переходу права власності платника податку на відповідні пакети цінних паперів, факт та суму сплати відповідних витрат.

Згідно п.176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов'язані:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим розділом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом державної податкової служби;

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

З огляду на вищенаведене, фізична особа, яка здійснює протягом звітного року продаж інвестиційного активу юридичній особі та отримує інвестиційний прибуток, повинна надати податкову декларацію у встановленому порядку та сплатити податок на доходи фізичних осіб за ставкою, визначеною н. 167.1 ст.167 ПК України.

Перевіркою встановлено не підтвердження витрат декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік за № 130/0404 віл 04.04.2012 р. гр. ОСОБА_2, та донараховано податок на доходи з фізичних осіб за 2011 р. в сумі 1181311,80 грн.. а саме ,за висновком відповідача дохід за 2011 рік складає - 6950000,00 грн.; витрати за 2011 рік - 0 грн.; оподатковуваний дохід - 6950000,00 грн.

9410,00 грн. х 15% = 1411,50 грн. (де 9410,0грн. - загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту).

6950000,00 грн. - 9410,00 грн. = 6940590,00грн. х 17%= 1 179 900,30 грн.

В акті перевірки, відповідачем зроблено висновок про порушення вимог пп. 162.1.2 п. 162.1 ст. 162, пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 170.2.2 п. 170.2 ст.170, п. 176.1 ст. 176 Податкового Кодексу України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2011 рік в сумі 1181311,80 грн.

Проте, позивач посилається на те, що проведення розрахунків з використанням векселів передбачено діючим законодавством України, безготівкові розрахунки можуть бути проведені за допомогою простих векселів, при цьому підтвердженням проведення такого розрахунку є відповідний акт прийому передачі простих векселів. У відповідності до Угоди про розрахунок простими векселями від 29.12.2011р. заборгованість по оплаті отриманих інвестиційних активів проведена шляхом проведення безготівкового розрахунку простими векселями у сумі б 950 000,00грн., про що складено акт прийому передачі простих векселів від 29.12.2011р. 3 моменту передачі простих векселів заборгованість перед продавцем по оплаті придбаних цінних паперів погашена у повному обсязі, та у позивача виникла (збільшилась) заборгованість по оплаті виданих та не погашених векселів у сумі 6 950 000,00 грн., таким чином сума витрат на придбання вищевказаних інвестиційних активів склала б 950 000,00грн., що і було зазначено у декларації про майновий стан і доходи у 2011 році.

Враховуючи дохід в розмірі 6 950 000,00грн., отриманий від продажу вищевказаних інвестиційних активів та їх вартістю, що визначається із суми витрат на їх придбання у розмірі 6 950 000,00грн., на думку позивача, немає інвестиційного прибутку, а отже немає підстав для донарахування податку на доходи фізичних осіб за 2011р. на суму 1118 311,80грн. за основним платежем та штрафних (фінансових) санкцій у сумі 295 327,95 грн.

Відповідно до норми п.14.1.27 ст.14 ПК України, визначено що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Витрати можуть виникати не тільки в момент оплати коштами вартості придбання цінних паперів, як зазначається в акті, але і в момент передачі права власності на цінні папери, у зв'язку з виникненням грошового зобов'язання оплатити одержані цінні папери, у відповідності до укладених договорів купівлі-продажу.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо порядку оподаткування податком на прибуток операцій з цінними паперами на вторинному ринку, затвердженої Наказом ДПС України від 05.07.2012 року № 579 «до складу витрат включається також сума будь-якої заборгованості покупця, яка виникає у зв'язку з таким придбанням».

Розрахунок за договорами купівлі - продажу цінних паперів вже відбувся, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Відповідно до ч.1 ст. 1088 Цивільного кодексу України, визначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п.3ст. 341 Господарського кодексу України, - безготівкові розрахунки можуть здійснюватися у формі платіжних доручень, платіжних вимог, вимог-доручень, векселів, чеків, банківських платіжних карток та інших дебетових і кредитових платіжних інструментів, що застосовуються у міжнародній банківській практиці.

Відповідно до п. 8.1. Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 16.12.202 №508: оформлення заборгованості векселями, є розрахунковою операцією».

Таким чином, акт прийому-передачі векселів є документом що підтверджує проведення відповідних безготівкових розрахунків між позивачем та продавцем цінних паперів. Єдина база податкових знань містить однозначне твердження «при визначенні інвестиційного прибутку повинна враховуватись номінальна вартість придбаного векселя, як витрати, понесені у зв'язку з придбанням інвестиційного активу».

Згідно Договору №Б 11/2212/1-1 від 22.12.2011 року за умовами якого ОСОБА_2 придбав , а ТзОВ «Компанія з управління активами «Фермакс» продала прості іменні акції на суму 5720274 грн.

В п.2.2. Договору зазначено, що Покупець та Продавець погоджуються ,що розрахунок згідно цього договору може бути проведений за допомогою векселів.

Відповідно Акту закриття до Договору №Б 11/2212/1-1 від 22.12.2011 року від 30.12.2011 року, з якого вбачається, що сторони провели розрахунки векселями і підтверджують виконання умов договору в повному обсязі, а також підтверджують відсутність будь-яких майнових та фінансових претензій.

Згідно Договір № Б 11/2212/2-1 від 22.12.2011 року за умовами якого ОСОБА_2 придбав , а ТзОВ «Компанія з управління активами «Фермакс» продала прості іменні акції на суму 1229726 грн.

В п.2.2. Договору зазначено ,що Покупець та Продавець погоджуються, що розрахунок згідно цього договору може бути проведений за допомогою векселів.

Відповідно Акту закриття до Договору №Б 11/2212/121 від 22.12.2011 року від 30.12.2011 року, з якого вбачається, що сторони провели розрахунки векселями і підтверджують виконання умов договору в повному обсязі, а також підтверджують відсутність будь-яких майнових та фінансових претензій.

Угоду про розрахунок простими векселями, укладену між ОСОБА_2 та ТзОВ «Компанія з управління активами «Ферматс» від 29.12.2011 року та Акт прийому -передачі простих векселів від 29.12.2011 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 провів розрахунок простими векселями на суму 6950000 грн.

Копіями простих векселів, виданих ОСОБА_2 ТОВ «КУА «Ферматс» на суму 6950000 грн.

Договором № Б14-2/2011 купівлі-продажу цінних паперів від 23.12.2011 року за умовами якого ОСОБА_2 продав, а КУА АПФ «Українські фонди» придбало прості векселі на суму 6950000 грн.

Договором купівлі-продажу /відступлення/ частки у статутному капіталі ТзОВ « Компанія з управління активами «Ферматс».

Аналізуючи надані документи суд погоджується з висновком Державної податкової адміністрації України ,викладеному в Листі №2977/3/17-0714 від 07.03.2008 року «Щодо визначення фінансового результату при купівлі-продажу інвестиційних активів /акцій інших цінних паперів/ за рахунок векселів, з якого вбачається, що вартість придбаного пакета акцій компенсується його продавцеві номінальною вартістю виданого векселя, /якщо в зазначеній угоді покупець пакета акцій є векселедавцем/.

Таким чином ,якщо згідно з договором покупцем /фізичною особою/ здійснено розрахунок /платіж/ за куплений пакет акцій векселем придбаним /переданим чи векселем виданим та відповідно до чинного законодавства покупцем понесені витрати на придбання зазначеного активу в сумі номінальної вартості векселя, оскільки в момент /за фактом/ передачі векселя продавцеві товару припиняються грошові зобов'язання покупця щодо платежу за цим договором, внаслідок чого розрахунок із ним за придбаний товар /інвестиційний актив/ вважається виконаним в повній сумі.

Позивачем надано копію квитанції про здійснення касової операції на суму 120 грн. за придбання в ПАТ «ОКСІ БАНК» 10 бланків простих векселів серія та №№ АА1885106-АА 1885115 та за Держмито за 10 бланків простих векселів серія та №№ АА1885106-АА 1885115.

Таким чином суд вважає, що провівши розрахунок векселями позивач поніс витрати, аналогічні номінальній вартості векселів і вірно зазначив в декларації відсутність прибутку.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2013 року у справі №813/1865/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

В.С.Затолочний