Справа № 2а-4623/10/0270
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року м. Київ К/9991/16454/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Кошіля В.В., Шипуліної Т.М..

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції у Вінницькій області

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року

у справі № 2-а-4623/10/0270

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремтехноавто-Сервіс»

до Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції у Вінницькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремтехноавто-Сервіс» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції у Вінницькій області (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 01 квітня 2010 року, № /1 від 30 червня 2010 року, №000122301/3 від 10 листопада 2010 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2011 року у задоволені позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2011 року скасовано та прийнято нову постанову. Позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Жмеринської ОДПІ у Вінницькій області № /0 від 01 квітня 2010 року, № /1 від 30 червня 2010 року та №000122301/3 від 10 листопада 2010 року.

В касаційній скарзі Жмеринська ОДПІ у Вінницькій області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року та залишити в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2011 року.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Ремтехноавто-Сервіс», посилаючись на те, що постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року є законною та обґрунтованою, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Жмеринська ОДПІ у Вінницькій області провела планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Ремтехноавто-Сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року, за результатами якої складений акт № 228/23/3870380 від 22 березня 2010 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені, зокрема: вимоги статті 3, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, п. 5.1 статті 5, підпункту. 12.1.5, пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого товариством були занижені податкові зобов'язання з податку на прибуток за 3 квартал 2008 року в сумі 257652,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що позивачем неправомірно занижено скоригований валовий дохід за 3 квартал 2008 року на суму 562151,00 грн., оскільки ТОВ «Ремтехноавто-Сервіс» не було здійснено компенсацію вартості придбаних у ПП «Юг-86» та ПП «Спецелітбуд» товарів (робіт, послуг) на вказану суму, яка стала безповоротною фінансовою допомогою, з огляду на те, що відповідно до системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України державну реєстрацію припинення юридичної особи ПП «Юг-86» було здійснено 06 жовтня 2008 року, а державну реєстрацію припинення юридичної особи ПП «Спецелітбуд» - 26 травня 2008 року. Також, у акті перевірки було вказано, що позивачем неправомірно завищено валові витрати за 3 квартал 2008 року на суму 468459,00 грн. (вартості товарів (робіт, послуг), придбаних у ПП «Юг-86» та ПП «Спецелітбуд», без податку на додану вартість), оскільки ТОВ «Ремтехноавто-Сервіс» не було здійснено компенсацію вартості таких товарів (робіт, послуг).

На підставі вказаного акта перевірки та з урахуванням процедури апеляційного оскарження Жмеринська ОДПІ у Вінницькій області прийняла податкові повідомлення-рішення від 01 квітня 2010 року № /0, від 30 червня 2010 року № /1, від 10 листопада 2010 року № 000122301/3, якими на підставі абзацу «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «Ремтехноавто-Сервіс» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 386478,00 грн., в тому числі: 257652,00 грн. - за основним платежем, 128826,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позову, виходив з того, що податковим органом правомірно збільшено позивачу валовий дохід на вартість безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей, оскільки позивач не розрахувався за отримані товари та не відніс суму кредиторської заборгованості до складу валових доходів, з огляду на що така сума заборгованості є безповоротною фінансовою допомогою. Також, суд виходив з того, що податковим органом правомірно зменшено позивачу валові витрати на вартість безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей (без податку на додану вартість), оскільки позивач не здійснив компенсацію їх вартості.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» не передбачає обов'язку платника податку зменшувати або коригувати валові витрати на суму вартості товарів (робіт, послуг), які віднесені ним до складу валових витрат за першою подією (оприбуткування товарів, отримання результатів робіт та послуг) у випадку їх неоплати в межах терміну позовної давності, за умови віднесення такої кредиторської заборгованості до валових доходів відповідно до вимог підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 цього Закону.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

За приписами підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

При цьому, датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що позивач правомірно сформував валові витрати за правилом першої події.

Пунктом 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що валовий доход - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді: сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині 4 статті 3 Закону України «Про списання вартості несплачених обсягів природного газу».

Згідно із абзацом 3 підпункту 1.22.1 пункту 1.22 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) безповоротна фінансова допомога - це сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Як правомірно встановлено судом апеляційної інстанції, кредиторська заборгованість у позивача перед ПП «Юг-86» в сумі 550000 грн. виникла в квітні 2008 року, а перед ПП «Спецелітбуд» в сумі 12151,00 грн. - у серпні 2007 року, тому кредиторська заборгованість в сумі 550000,00 грн. та 12151,00 грн. стає безповоротною фінансовою допомогою відповідно в квітні 2011 року та серпні 2010 року, якщо до цього часу вона залишиться нестягнутою.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що у 1 кварталі 2010 року позивач включив до складу інших доходів кредиторську заборгованість у сумі 926792,00 грн., що підтверджується податковою декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2010 року (арк. справи 29).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність визначення податковим органом позивачу податкових зобов'язань (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток згідно з оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Жмеринської ОДПІ у Вінницькій області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ В.В. Кошіль

_____________________ Т.М. Шипуліна