Справа № 2а-8292/11/2070
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/9991/18447/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Бившевої Л.І.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2012

у справі № 2а-8292/11/2070

за позовом Приватного підприємства „ПАП-Сервіс"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими

платниками податків у м. Харкові

про скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „ПАП-Сервіс" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові (правонаступник - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів) про скасування податкового повідомлення - рішення № від 16.05.2011.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2011 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2012 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2011 скасовано, прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, скасовано податкове повідомлення - рішення № від 16.05.2011.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції відповідач оскаржив її в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом апеляційної інстанції при вирішення спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено позапланову невиїзну документальну перевірку позивача з питання дотримання вимог податкового законодавства за лютий 2011 року та складено акт № 1107/47-0/31799042 від 19.04.2011.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № від 16.05.2011, яким позивачу визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 9085778 грн.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 203.1 ст. 203, пп. 16.1.3, п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, що призвело до неподання податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2011 року; п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України, позивачем занижено податкові зобов'язання на суму 9085776 грн.

17.02.2011 рішенням відповідача було анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість позивача.

Таким чином, для ПП „ПАП-Сервис" останнім звітним (податковим) періодом є лютий 2011 року 01.02.2011р. по 17.02.2011р. (включно).

Перевіркою встановлено, що згідно додатку К1/1 № від 04.01.2011р., наданого до Декларації з податку на прибуток підприємства за 2010 рік № від 04.01.2011 року, балансова вартість запасів усього, у тому числі на складах на кінець звітного періоду становить 45 428 880 грн.

Відповідно до пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України реєстрація платником податку на додану вартість діє до дати її анулювання, яка проводиться шляхом виключення особи з реєстру платників податку на додану вартість у відповідних випадках.

У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає та останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації (пункт 184.6 статті 184 Кодексу).

Пунктом 184.2 статті 184 ПК України визначено, що анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті "а" п. 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" п. 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного органу державної податкової служби.

З заявою про анулювання його реєстрації як платника податку позивач не звертався до податкового органу, що не заперечується відповідачем.

Крім того, відповідно до пункту 184.7 статті 184 Кодексу платник податку, у разі анулювання його реєстрації як платника податку на додану вартість, зобов'язаний визначити податкові зобов'язання по товарах/послугах, необоротних активах, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту та які не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що при анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за ініціативою податкового органу у лютому 2011 року норми чинного на той час законодавства не передбачали обов'язку платника податку визнати умовне постачання товарів, необоротних активів та відобразити нараховані податкові зобов'язання за такою операцією в податковій декларації по податку на додану вартість за наслідками останнього звітного періоду, який починається з першого дня такого останнього звітного періоду та закінчується днем анулювання реєстрації.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2012 у справі № 2а-8292/11/2070 слід відхилити, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові відхилити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2012 у справі № 2а-8292/11/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді Л.І. Бившева
С.Е. Острович