Справа № 745/836/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 745/836/14 Головуючий у 1-й інстанції: Данькова О.М. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області на постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у виплаті соціальної допомоги відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити державну соціальну допомогу відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму починаючи з 15.04.2014 року.

Постановою Сосницького районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в УСЗН Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області, та отримувала до 30.06.2014 року державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та поховання» (надалі Закон № 2240-III) та виключено статті 40-44. Проте, з огляду на рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008, стаття 43 Закону №2240-III на час виникнення спірних правовідносин передбачала, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 листопада 1992 року (надалі Закон №2811-ХII) також вносились зміни, а дія статті зупинялась іншими Законами.

Так, Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ст.15 Закону №2811-ХII викладено в наступній редакції: "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень". Проте, відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008р." розділ I цього Закону набирає чинності з 01.01.2008 і діє по 31.12.2008. Отже, з 01.01.2009 ст.15 Закону №2811-ХII відновила попередню редакцію, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» установлено, що у 2009 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Аналогічним чином врегулювано спірні правовідносини у 2010 році ст.45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік".

В зв'язку з тим, що у передбачений законом спосіб положення Законів України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та "Про Державний бюджет України на 2010 рік" не визнано неконституційними та не скасовано, у 2009-2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначалась та виплачувалась у відповідності до п.22 Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001р. "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми".

При цьому, ані Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", ані іншими Законами, не встановлювалось на 2011 рік інший, ніж у Законах №2811-ХII та №2240-III розмір допомоги, а дії Законів про бюджет діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках, спірні правовідносини з 01.01.2011 регулюються Законами №2811-ХII та №2240-III, а положення Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 в тій частині, в якій воно суперечить названим законам, застосовуватися не може.

Спірні правовідносини між позивачем та УПСЗН Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області склались у 2014 році.

Відповідно до ст. 7 Закону «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить 1032 грн.

З огляду на те, що ані Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», ані іншими Законами не встановлювався на 2014 рік інший, ніж у Законах України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» розмір допомоги, у відповідача виник обов'язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірах, передбачених вищевказаними законами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВАСУ від 26.02.14р. у справі №К/9991/81169/12.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області залишити без задоволення, а постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.