Справа № 2а-393/08
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-393/08 Головуючий у 1-й інстанції: Остахнович А.В. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2014 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Фастівської районної державної адміністрації Київської області та особи, яка не приймала участі у справі - ОСОБА_3 на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2008 року у справі за адміністративним позовом Громадського об'єднання "Млинок" до Фастівської районної державної адміністрації Київської області про визнання незаконними та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Громадське об'єднання "Млинок" звернувся до суду з позовом до Фастівської районної державної адміністрації Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження № 378 від 22 травня 2007 року «Про передачу у власність громадянам України земельних ділянок для ведення садівництва в межах Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області».

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2008 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Фастівська районна державна адміністрація Київської області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та залишити позов без розгляду.

Також, особа, яка не приймала участі у справі - ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2008 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Громадське об'єднання "Млинок" звернулось з касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2014 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для нового апеляційного розгляду.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації Фастівського району Київської області № 378 від 22 травня 2007 року "Про передачу у власність громадянам України земельних ділянок для ведення садівництва в межах Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 6-ти громадянам України для ведення садівництва в межах Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області та передано у власність 6-ти громадянам України земельні ділянки для ведення садівництва в межах Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області загальною площею 0,6000 га, в тому числі: під багаторічними насадженнями - 0,6000 га за рахунок земель державної власності Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області, згідно додатку.

Даним розпорядженням також надано дозвіл громадянам України на складання Технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення садівництва.

Також, розпорядженням надано дозвіл землевпорядній організації на заповнення бланків державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам України.

Не погоджуючись з вищевказаним розпорядженням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: г) землі під об'єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом; ґ) землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» 08 червня 2000 року № 1805-III, культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об'єктів культурної спадщини; пам'ятка культурної спадщини - об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

В силу ст. 17 вищевказаного Закону, усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 21 Земельного кодексу України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Фастівської районної державної адміністрації Київської області від 22 травня 2007 року №378 затверджено Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 6-ти громадянам України для ведення садівництва в межах Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області, передано їх у власність 6-ти громадян України для ведення садівництва загальною площею 0,6000 га, в тому числі: під багаторічними насадженнями загальною площею 0,6000 га за рахунок земель державної власності Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області. Надано дозвіл громадянам України на складання Технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення садівництва

Спірне рішення прийнято на підставі дозволу голови Фастівської районної державної адміністрації Київської області від 21 листопада 2006 року, висновку державної землевпорядної експертизи №24-6е від 16 травня 2007 року Київського обласного головного управління земельних ресурсів та позитивних висновків служб щодо погодження проекту землеустрою.

Згідно листа Головного управління земельних ресурсів у Київській області №08-3/04-1042 від 20 березня 2008 року вбачається, що до Головного управління надійшов лист голови державної служби з питань національно-культурної спадщини стосовно відкликання висновку №22-193/9 від 29 січня 2007 року про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 6-ти громадянам України.

У зв'язку з наведеним, на підставі ст. 37 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», Головне управління земельних ресурсів у Київській області скасувало висновок державної землевпорядної документації №24-бе від 16 травня 2007 року щодо відведення земельних ділянок у власність 6-ти громадян України для ведення індивідуального садівництва в межах Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області (Т.1. а.с. 43).

Як вбачається з листа Державної служби з питань національної культурної спадщини від 29 січня 2008 року № 22-120/19, земельна ділянка площею 0, 6 га, що відведена громадянам під дачне будівництво на березі водоймища р. Ірша поблизу с. Млинок Веприківської сілької ради Фастівського району знаходиться в межах пам'ятки археології національного значення - городища скіфського часу «Млинок», занесеної до Державного реєстру нерухомих пам'яток України постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1761. З даних підстав рішення щодо приватизації земельних ділянок на території городища є прямим порушенням вимог законодавства України у сфері охорони культурної спадщини (Т.1 а.с. 26-27).

Згідно листів Київського обласного управління лісового та мисливського господарства №01-04/15 від 08 січня 2008 року та № 01-04/575 від 22 лютого 2008 року, спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення ДП «Фастівське лісове господарство», яке є землекористувачем. Земельна ділянка розташована за межами прибережно-захисної смуги (на відстані 50 метрів від урізу води) ставка. При розробці проекту землеустрою щодо передачі земельних ділянок громадянам у власність для ведення індивідуального садівництва було допущено порушення чинного законодавства, а саме: не проведена зміна цільового призначення даної земельної лісової ділянки та не проведено відшкодування збитків землекористувачу (Т.1. а.с. 28, 45).

Як вбачається з Витягу з наукового звіту охоронної археологічної служби України «Науковий звіт №314-09/04-72 від 07 червня 2006 року про проведення науково-археологічної експертизи земельної ділянки на хуторі Млинок с. Веприк Фастівського району Київської області», Городище Веприк-1 (Млинок) розташоване на землях с. Веприк і займає обидва береги р. Ірпінь. Частина городища на лівому березі р. Ірпінь відноситься до с. Дідівщина (Т. 1 а.с. 32-33).

Згідно висновку археологічної експертизи про стан збереження північної ділянки пам'ятки археології національного значення городища Млинок, розташованої на землях сільради с. Дідівщина Фастівського району Київської області №125/01-15-117 від 25 лютого 2010 року, городище Млинок є пам'яткою археології виняткового наукового та історико-культурного значення, яке не має рівних на території України (Т.2. а.с. 24).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що при винесенні Фастівською районною державною адміністрацією розпорядження від 22 травня 2007 року № 378 порушено право власності держави на земельні ділянки, що відносяться до земель лісогосподарського призначення та розташовані в межах пам'ятки археології національного значення, яка відноситься до об"єктів культурної спадщини національного значення та занесена до Державного реєстру нерухомих пам"яток України.

Також, колегія суддів зазначає, що спірні земельні ділянки надано у власність відповідачам за рахунок земель державної власності, у порушення ст. ст. 20, 116, 118 Земельного кодексу України без їх вилучення у ДП "Фастівський лісгосп" у порядку, передбаченому ст. ст. 149, 151 Земельного кодексу України, оскільки в матеріалах справи відсутні рішення відповідного органу місцевого самоврядування чи органу державної влади про її вилучення, згоди землекористувача ДП "Фастівський лісгосп" на її вилучення на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування чи органу державної влади.

Крім того, відповідачем, у порушення ст. 20 Земельного кодексу України та ст. 57 Лісового кодексу України змінено цільове призначення спірних земельних ділянок з лісогосподарського призначення на ведення садівництва, оскільки рішення відповідного органу місцевого самоврядування чи органу державної влади про зміну їх цільового призначення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що розпорядження голови Фастівської районної державної адміністрації Фастівського району Київської області № 378 від 22 травня 2007 року "Про передачу у власність громадянам України земельних ділянок для ведення садівництва в межах Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області" прийнято всупереч чинному законодавству України та Конституції України.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного розпорядження № 378 від 22 травня 2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Фастівської районної державної адміністрації Київської області та особи, яка не приймала участі у справі - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлений 17.12.2014 року.

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.