Справа № 872/5329/13
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"22" жовтня 2014 р.справа № 1170/2а-3418/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Суховарова А.В. (доповідач)

суддів: Головко О.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Спецзовнішкомплект» до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Спецзовнішкомплект» 16.10.2012 року звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило скасувати прийняте Світловодською об'єднаною державною податковою інспекцією Кіровоградської області Державної податкової служби податкове повідомлення-рішення від 20 вересня 2012 року № , яким позивачу визначено до сплати суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 528551,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 264276,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилалося на безпідставність висновків перевіряючих осіб щодо нікчемності укладеного правочину з СТОВ «Перемога» та вказувало на реальність господарських операцій, за наслідками яких визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 адміністративний позов задоволено. Скасовано прийняте Світловодською об'єднаною державною податковою інспекцією Кіровоградської області Державної податкової служби податкове повідомлення-рішення від 20 вересня 2012 року № , яким приватному підприємству «Спецзовнішкомплект» визначено до сплати суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 528551,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 264276,00 грн.

Не погодившись з постановою суду, Світловодська об'єднана державна податкова інспекція Кіровоградської області звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована, фактично, висновками перевіряючих осіб, які зроблені в Акті перевірки та які, на думку ОДПІ, свідчать про нікчемність укладеного правочину та безпідставність віднесення позивачем сум ПДВ по цим операціям до складу податкового кредиту.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалам справи підтверджено, що у період з 31.08.2012 по 05.09.2012 повноважними особами Світловодської ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Спецзовнішкомплект» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинам з СТОВ «Перемога» з податку на додану вартість за період з 01.04.2012 року по 30.04.2012 року, за результатами якої складено Акт №264/2200/23222306 від 06.09.2012 року (а.с.10-22) (далі по тексту - Акт перевірки).

В Акті перевірки зроблено висновки про порушення позивачем п. 198.6, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, в частині завищення сум податкового кредиту за квітень 2012 року по контрагенту - постачальнику СТОВ «Перемога» на суму 528551 грн.

На підставі висновків Акта перевірки Світловодською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення:

№ від 20.09.2012р., яким ПП «Спецзовнішкомплект» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 792 827,00грн., в тому числі за основним платежем - 528 551,00грн. та штрафні (фінансові) санкції - 264 276,00грн. (а.с.23)

Правомірність та обґрунтованість вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято ОДПІ не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, позивачем до перевірки надані всі необхідні первинні документи, які свідчать про реальність господарської операції позивача з його контрагентом та правомірність формування податкового кредиту.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товару (робіт, послуг), сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.

Як вбачається з Акту перевірки №264/2200/23222306 від 06.09.2012р., висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства, податковий орган дійшов з огляду на наступне.

Світловодською ОДПІ отримано акт від ДПІ у Житомирському районі № 421/15-03/30756715 від 07.07.2012 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання СТОВ «Перемога» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами-покупцями та постачальниками за період з 01.04.2012 року по 30.04.2012 року» в якому зазначено: відповідно до висновку, наданого ГВ ПМ ДПІ у м.Житомирі № 2468/7/07-3 від 06.07.2012 року, щодо наявності ознак фіктивності та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності СТОВ «Перемога» встановлено наступне:

30.05.2012р. проведено обстеження податкової адреси СТОВ «Перемога» с.Іванківці, Житомирський район. СГД за адресою не знаходиться.

Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що перереєстрував підприємство на своє ім'я за винагороду та відношення до ведення фінансово-господарської діяльності підприємства не має.

Також, згідно даного висновку встановлено ознаки фіктивності, передбачені ст.55-1 Господарського кодексу України. Враховуючи даний факт, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру (платник не знаходиться за місцезнаходженням) тому наведені обставини свідчать про відсутність факту реального здійснення господарських операцій з контрагентами-покупцями та постачальниками. Вказані факти свідчать про укладення договорів без мети настання реальних наслідків.

Згідно висновку ГВ ПМ у м. Житомирі № 2468/7/07-3 від 06.07.2012 року порушена кримінальна справа № 77-00199 від 17.04.2012 року за ознаками злочину, передбачених ч.2 ст.205 ККУ.

Таким чином, правочини між СТОВ «Перемога» та контрагентами-покупцями, зазначеними ним у додатку 5 до податкової декларації з ПДВ «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» ПП «Спецзовнішкомплект» Світловодська ОДПІ, за квітень 2012 року, здійснені без мети настання реальних наслідків. СТОВ «Перемога» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб.

З цих підстав, посилаючись на ст.ст.203, 215, 216, 655, 656, 627 ЦК України, ОДПІ дійшла висновку, що правочин між ПП «Спецзовнішкомплект» та СТОВ «Перемога» у квітні 2012 року є нікчемним. В ході перевірки встановлено відсутність поставок товарів, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків. Кінцевий споживач є вигодонабувачем, тобто завідомо укладав угоди з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків (арк.12 Акту перевірки)

Будь-яких інших обставин, з якими б ОДПІ пов'язувала порушення ПП «Спецзовнішкомплект» вимог податкового законодавства, Акт перевірки №264/2200/23222306 від 06.09.2012р. не містить.

Отже, висновки про заниження позивачем податкових зобов'язань зроблені податковим органом з огляду на фінансово-господарську діяльність постачальника позивача, яка, на думку податкового органу, свідчить про нікчемність укладеного договору.

Між тим, зробивши висновки про нікчемність укладеного правочину податковий орган не врахував наступного.

Статтею 228 Цивільного кодексу України визначено об'єктивну сторону нікчемного правочину, тобто визначено ознаки, за наявності яких укладений правочин можливо кваліфікувати як нікчемний. Податковим органом, в акті перевірки не наведено, визначених нормою права, ознак, які б свідчили про нікчемність укладених позивачем правочинів.

Крім цього, для кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України та застосування відповідних наслідків, необхідною та обов'язковою умовою є наявність умислу у формі вини, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоду не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

Як вбачається з Акту перевірки, обґрунтовуючи нікчемність правочину, податковий орган посилався на ст.203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Натомість, у якій частині зміст правочину, який укладено між позивачем та СТОВ «Перемога», суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, податковий орган не зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та СТОВ «Перемога» укладено Договір купівлі-продажу № 176 від 19.04.2012 р.(а. с. 47). При укладенні договору його сторонами було досягнуто усіх істотних умов, договір укладено у письмовій формі, як того вимагає цивільне законодавство, і спрямовані на встановлення правовідносин, в контексті ст. 626 ЦК України.

Отже, зміст зазначеного правочину не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Крім цього, як вбачається з Акту перевірки, нікчемність укладеного правочину податковий орган пов'язує з тим, що сторонами укладено угоду, яка не спрямована на настання реальних наслідків, що такою угодою обумовлені.

Тобто, перевіряючими особами, в Акті перевірки, вказано на ознаки фіктивних правочинів, які, згідно зі ст..234 ЦК України, вчинюються без наміру створення правових наслідків, що обумовлюються цими правочинами.

Відповідно до ч.2 ст.234 ЦК України фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Доказів того, що вищевказаний договір визнано судом недійсним, відповідачем суду не надано.

Таким чином, Акт перевірки, не свідчить про порушення позивачем вимог податкового законодавства, що могло б стати підставою для збільшення контролюючим органом податкових зобов'язань.

В той же час, встановлені обставини справи, які не спростовуються відповідачем, свідчать про те, що між СТОВ «Перемога» (Продавець) та ПП «Спецзовнішкомплект» (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу №176 від 19.04.2012 року, згідно якого Продавець зобов'язався продати та передати окремими партіями сільськогосподарську продукцію - насіння соняшника, українського походження, врожаю 2011 року за ціною, якістю, кількістю та на умовах, узгоджених з Покупцем та вказаних в Договорі, а покупець зобов'язався купити та здійснити оплату окремих партій та загального обсягу товару (а.с.47)

Дані операції з контрагентом позивачем включено до складу дозволеного податкового кредиту на загальну суму ПДВ 528 550,55грн.

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджується податковими накладними, видатковими накладними. Оплата за товар підтверджена платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи. Транспортування товару підтверджується наданими товарно-транспортними накладними.

Як вбачається з акту перевірки, податковим органом взагалі не досліджувалися первинні документи позивача. Проте, і посилань на те, що документи не мають юридичної сили та доказовості, Акт перевірки не містить. Як вже було зазначено, податковий орган надав перевагу акту перевірки контрагента позивача, а не наданим позивачем безпосередньо первинним документам, що є неприпустимим.

Таким чином, встановлені обставини справи, свідчать про фактичне виконання сторонами умов Договору №176, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у позивача підстав для віднесення спірних сум ПДВ, які сплачено у вартості робіт, до складу податкового кредиту.

Посилання ОДПІ в Акті перевірки, а так само і в апеляційній скарзі, що порушення кримінальної справи відносно СТОВ «Перемога» є беззаперечним доказом нікчемності укладених правочинів, є безпідставним, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, нікчемність укладеного правочину повинна доводитись в судовому порядку шляхом подання відповідного позову на виконання законодавчо визначених повноважень, а не самостійне визнання податковим органом угод нікчемними.

Крім того, відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Отже, лише обвинувальний вирок суду може свідчити про винність особи у інкримінуємому їй злочині. У спірному ж випадку не було винесено обвинувального вироку відносно засновника СТОВ «Перемога». Доказів участі ПП «Спецзовнішкомплект» разом з СТОВ «Перемога» у схемі транзитного руху коштів податковим органом не представлено.

Таким чином, висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова