Справа № 470/1312/14-а
Суддя: Міщенко Г. В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/470/2/15
Справа № 470/1312/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 січня 2015 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Міщенка Г.В.,

при секретарі Шелестюк І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області про визнання неправомірним та скасування розпорядження селищного голови,

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області про скасування розпорядження селищного голови.

В позовній заяві вказала, що на підставі її заяви, подання спеціаліста та рекомендації постійної комісії, селищним головою Клеветенком В.В. було видано розпорядження № 16-к від 18.07.2014 року про видачу їй грошової винагороди за сумлінну працю в органах місцевого самоврядування в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат. Розпорядження селищного голови № 18-к від 23.07.2014 року дію цього розпорядження зупинено та визнано таким, що втратило чинність, у зв'язку із вступом в дію постанови Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року № 246 «Про визнання такими, що втратили чинність постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 212 і від 02.10.2003 року № 1563», на підставі яких приймалося таке рішення.

Посилаючись на те, що видане рішення є помилковим, позивачка просила визнати неправомірним та скасувати розпорядження Березнегуватського селищного голови № 18-к від 23.07.2014 року.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 надала письмову заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а справу просила розглянути без її участі.

Селищний голова Клеветенко В.В. до суду не з'явився, але надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника відповідача.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного.

Судом встановлено, що 14 липня 2014 року секретар Березнегуватської селищної ради ОСОБА_1 звернулася до селищного голови із заявою про виплату одноразової грошової допомоги ( а. с. 6 ), а спеціалістом I категорії з юридичних питань селищному голові з цього приводу зроблено подання ( а. с. 7 ), які були розглянуті на засіданні постійної комісії Березнегуватської селищної ради з питань планування, фінансів, бюджету та цін, протокол від 18.07.2014 року № 30 ( а. с. 8-10 ).

В той же день постійна комісія вирішила рекомендувати селищному голові виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду за сумлінну, безперервну працю в органах місцевого самоврядування, зразкове виконання трудових обов'язків ( а. с. 11 ).

Розпорядженням селищного голови № 16-к від 18.07.2014 року прийнято рішення про нарахування та виплату секретарю селищної ради ОСОБА_1 грошової винагороди в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат в липні 2014 року, згідно постанов Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 212 і від 02.10.2003 року № 1563 ( а. с.12 ).

23 липня 2014 року Березнегуватським селищним головою видано розпорядження № 18-к, яким, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року № 246 «Про визнання такими, що втратили чинність постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 212, від 02.10.2003 року № 1563», що набрала чинність 23.07.2014 року, було зупинено дію та визнано таким, що втратила чинність розпорядження № 16-к від 18.07.2014 року про виплату грошової винагороди позивачці ( а. с. 13 ).

Проте згідно ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності з п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1 статті 58 Конституції України ( справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів ) від 09 лютого 1991 року № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали настати.

Порядок набрання чинності актами Кабінету Міністрів України регламентовано статтею 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 року № 794-VII. Зокрема, частиною першої цієї статті передбачено, що постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Таким чином, законодавством чітко визначено, що раніше дня свого опублікування постанови Кабінету Міністрів України юридичної сили набрати не можуть. Отже, цим Законом встановлено дату набрання чинності нормативно-правовим актом з дня його офіційного опублікування.

Постанова Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року № 246 «Про визнання такими, що втратили чинність постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року і від 02.10.2003 року № 1563» набрала чинність 23.07.2014 року, тобто з дати опублікування в газеті «Урядовий кур'єр» № 131.

Таким чином, оскільки відповідачем було прийнято розпорядження № 16-к від 18.07.2014 року про виплату ОСОБА_1 грошової винагороди на час, коли постанова Кабінету Міністрів України № 246 від 09.07.2014 року не набула чинності, прийняття розпорядження № 18-к від 23.07.2014 року є помилковим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтвердженні судові витрати з Державного бюджету України ( або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа ).

У відповідності з цією статтею суд суд стягує з місцевого бюджету Березнегуватської селищної ради Березнегуватського рйону Миколаївської області 73 грн. 08 коп. витрат по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 86, 160-162 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області про визнання неправомірним та скасування розпорядження задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати розпорядження Березнегуватського селищного голови Березнегуватського району Миколаївської області Клеветенка В.В. № 18-к від 23.07.2014 року.

Стягнути з місцевого бюджету Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області за правилами, встановленими ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя підпис Г. В. Міщенко

З оригіналом згідно:

Суддя Г. В. Міщенко