Справа № 2а-13775/12/2670
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаль М.І., секретар судового засідання Самсонова М.М., за участю сторін: представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2014р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -

В С Т А Н О В И В :

08.10.2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказу Міністерства юстиції України від 17.09.2012р. № 1371/5 в частині анулювання виданої їй ліцензії на провадження господарської діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі акту Міністерства юстиції України від 03.09.2012р. № 7/1 про неможливість ліцензіата забезпечити виконання Ліцензійних умов, встановлених для даного виду господарської діяльності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки відповідача про порушення позивачем Ліцензійних умов є надуманими і безпідставними, оскільки не містять жодних посилань на конкретні дії які порушують Ліцензійні умови.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2012р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013р., у задоволені позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.08.2014р. касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2012р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 07.08.2014р. зазначено, що судами не встановлено, які конкретно обов'язки в ліквідаційній процедурі, передбачені чинним законодавством, не виконала ОСОБА_4, в чому полягає суперечність між діями арбітражного керуючого та інтересами боржників, чи має місце конфлікт інтересів між особистими інтересами та повноваженнями арбітражного керуючого та кому належить на праві власності нерухоме майно, що розташоване за адресою АДРЕСА_1. При новому розгляді справи необхідно з'ясувати, з якими конкретно діями чи бездіяльністю арбітражного керуючого пов'язане кожне з чотирьох порушень, зафіксованих у вказаних актах, якими доказами вони підтверджуються і чи не спростовуються встановлені відповідачем обставини доводами позивача, яку норму (норми) закону порушено певною дією (бездіяльністю) арбітражного керуючого та чи становлять такі порушення необхідну підставу для анулювання ліцензії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2014р. ОСОБА_4 відмовлено у задоволені позову.

Суд першої інстанції виходив з того, що існувала суперечність між діями арбітражного керуючого та інтересами боржників, і мало місце конфлікт інтересів відповідно між особистими інтересами та повноваженнями арбітражного керуючого ОСОБА_4, отже позивач не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду від 31.10.2014 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, представник відповідача до суду не прибув, про місце, дату, час розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець, дата реєстрації 09.06.2005р. (т.1 а.с.22).

ОСОБА_4 Державним департаментом з питань банкрутства видано Ліцензію серія НОМЕР_1 від 11.03.2010р. на діяльність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), яка діє з 11.03.2010р. на необмежений строк (т.1 а.с.23).

ОСОБА_4 за ухвалою господарського суду м.Києва у справі за заявою Компанія «Гордонз Імпекс ЛТД» до ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К» (справа № 44/550-б) призначено арбітражним керуючим.

Також ОСОБА_4 призначено арбітражним керуючим Дочірнього підприємства «Джи Сі Ейч» у справі № 43/157 (постанова господарського суду м.Києва від 22.09.2011р.).

Департаментом нотаріату, банкрутства та функціонування центрального засвідчувального органу Міністерства юстиції України у період з 31.08.2012 р. по 03.09.2012 р. проведено позапланову перевірку додержання арбітражним керуючим ОСОБА_4 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності за наслідками якої складено акт № 7 від 03.09.2012р. (т.1 а.с.24).

Підставою для здійснення вказаної перевірки було дотримання арбітражним керуючим ОСОБА_4 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.10.2011 № 3176/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції 17.10.2011 за № 1196/19934 (далі - Ліцензійні умови), під час виконання нею повноважень ліквідатора ЗАТ з ІІ "Піастрелла-К" з питань, викладених у скарзі представника ПАТ "АКБ "Банк Київ" Манька Р.Н. та під час виконання нею повноважень розпорядника майна ДчП "Джи Сі Ейч", з питань, викладених у скарзі ОСОБА_8

Як зазначено в акті перевірки, перевірка проводилася на підставі копій документів та пояснень, які були надані арбітражним керуючим ОСОБА_4

Перевіряючи зробили висновок: арбітражний керуючий ОСОБА_4, виконуючи повноваження ліквідатора та розпорядника майна ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К», повноваження ліквідатора та розпорядника майна ДчП «Джи Сі Ейч», розпорядника майна та ліквідатора ВАТ «Завод Керамік», шляхом грубого нехтування Закону, Ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих не вжила жодних заходів, направлених на виявлення нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1, що є предметом спору та предметом розгляду у судах різних інстанцій між ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К», ДчП «Джи Сі Ейч», ВАТ «Завод Керамік» під час виконання відповідних повноважень на зазначених підприємствах. Крім того, відповідно до рішень господарського суду, які набрали законної сили, ОСОБА_4 не вжила жодних заходів щодо включення цього майна до ліквідмаси ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К», чим завдала значних збитків кредиторам. Також арбітражна керуюча під час виконання обов'язків вище перелічених боржників, ухиляється від обов'язку участі під час судового розгляду справ щодо повернення майна ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К», зайняла пасивну позицію та не сприяє встановленню істини у цих справах, що призводить до затягування як перелічених судових спорів, так і розгляду у справах про банкрутство. Посилаючись на абзац 3 частини 3 статті 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідачем зроблений висновок, що, оскільки, арбітражним керуючим не повідомлено суд про наявність конфлікту інтересів між підприємствами, на яких ОСОБА_4 виконує відповідні повноваження (ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К», ДчП «Джи Сі Ейч», ВАТ «Завод Керамік»), а, виконання арбітражним керуючим ОСОБА_4 водночас відповідних повноважень під час процедури банкрутства ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К», ДчП «Джи Сі Ейч», ВАТ «Завод Керамік», які є по теперішній час сторонами спору щодо нерухомого майна, що розташоване за адресою АДРЕСА_1, свідчить про систематичне (діяльність, що містить ознаки конфлікту інтересів відбувається одночасно щодо трьох боржників, щодо яких арбітражним керуючим не виконано вимогу ст. 3-1 Закону) та грубе порушення Ліцензійних умов, є підставою для складання акту про неможливість арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) забезпечити виконання Ліцензійних умов.

03.09.2012р. відповідачем складено акт №0 7/1 про неможливість арбітражного керуючого забезпечити виконання Ліцензійних умов (т.1 а.с.31), в якому зазначено, що у зв'язку з встановленням фактів злісного систематичного невиконання арбітражним керуючим своїх повноважень у відповідності до абз. 3 п. 5.11 Порядку контролю за додержанням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.10.2011 №3177/5, комісія дійшла висновку про неможливість арбітражного керуючого ОСОБА_4 забезпечити виконання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

17.09.2012 р. Міністерством юстиції України видано наказ №1371/5 про анулювання ліцензій на провадження господарської діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), яким, зокрема, анульовано ліцензію серії НОМЕР_1 від 11.03.2010 р., видану фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 на провадження господарської діяльності арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), на підставі акта Міністерства юстиції України про неможливість ліцензіата забезпечити виконання ліцензійних умов, встановлених для даного виду господарської діяльності від 03.09.2012 р. №7/1 (т.1 а.с.34).

Вищенаведені обставини підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) (надалі Закон № 2343) встановлював умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Статтею 1 вказаного Закону визначенні поняття:

розпорядження майном боржника - це система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням та розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження та ефективного використання майнових активів боржника та проведення аналізу його фінансового становища;

розпорядник майна - фізична особа, на яку у встановленому цим Законом порядку покладаються повноваження щодо нагляду та контролю за управлінням та розпорядженням майном боржника на період провадження у справі про банкрутство в порядку, встановленому цим Законом;

ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку;

арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) - фізична особа, яка має ліцензію, видану в установленому законодавством порядку, та діє на підставі ухвали господарського суду;

керуючий санацією - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення санації боржника;

сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Частиною 1 статті 2 Закону № 2343 встановлено, що державну політику щодо запобігання банкрутству, а також забезпечення умов реалізації процедур відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом стосовно державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує двадцять п'ять відсотків, суб'єктів підприємницької діяльності інших форм власності у випадках, передбачених цим Законом, здійснює державний орган з питань банкрутства, який діє на підставі положення, затвердженого у встановленому порядку.

Статтею 3-1 Закону № 2343 визначені повноваження та вимоги до арбітражного керуючого.

Згідно ч.1 зазначеної статті, якщо інше не передбачено цим Законом, арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути призначено фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і кредиторів. Згідно з цим Законом одна і та ж особа може виконувати функції арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ч.2 статті 3-1 Закону № 2343 якщо інше не передбачено цим Законом, арбітражні керуючі діють на підставі ліцензії арбітражного керуючого, виданої уповноваженим органом у порядку, встановленому законом. Анулювання ліцензії арбітражного керуючого під час здійснення арбітражним керуючим своїх повноважень є підставою для усунення його від виконання обов'язків арбітражного керуючого під час провадження у справі про банкрутство. Про усунення арбітражного керуючого від виконання обов'язків з цих підстав під час провадження у справі господарський суд виносить ухвалу.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що арбітражними керуючими не можуть бути призначені:

- особи, які згідно з цим Законом вважаються заінтересованими;

- особи, які мають конфлікт інтересів, - особи, в яких виникає суперечність між особистими інтересами та повноваженнями арбітражного керуючого, що може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання повноважень арбітражного керуючого;

- особи, які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, за винятком випадків, коли з дня усунення цієї особи від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років, якщо інше не встановлено цим Законом;

- особи, яким заборонено здійснювати цей вид підприємницької діяльності або займати керівні посади;

- особи, які мають судимість за вчинення корисливих злочинів.

До призначення арбітражним керуючим особа має подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до жодної категорії вищезазначених осіб.

Отже, відповідно до абз.3 ч.3 ст. 3-1 Закону № 2343 арбітражними керуючими не можуть бути особи, які мають конфлікт інтересів, - особи, в яких виникає суперечність між особистими інтересами та повноваженнями арбітражного керуючого, що може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання повноважень арбітражного керуючого.

4. Арбітражний керуючий має право:

- скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу;

- звертатися до господарського суду у випадках, передбачених цим Законом;

- отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом;

- залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їх діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Законом чи угодою з кредиторами;

- запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об'єднань, а від громадян - за їх згодою;

- отримувати з державного реєстру застав інформацію про майно боржника, яке є предметом застави;

- подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх обов'язків;

виконувати інші дії відповідно до закону.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що арбітражний керуючий зобов'язаний:

- здійснювати заходи щодо захисту майна боржника;

- вживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти суду про наявність конфлікту інтересів;

- аналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на ринках;

- в порядку, установленому законодавством, надавати державному органу з питань банкрутства інформацію, необхідну для ведення Єдиної бази даних про підприємства, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство;

- повідомляти комітет кредиторів та кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, про час, місце та умови продажу заставного майна окремим рекомендованим листом з повідомленням про вручення;

- виконувати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.3-1 Закону № 2343 при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Згідно ч. 7 вказаної статті під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний додержуватися вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" щодо обмеження використання своїх повноважень з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, одержання дарунків (пожертв).

Недотримання арбітражним керуючим вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", а також виникнення конфлікту інтересів під час здійснення його повноважень є підставою для усунення його від виконання обов'язків арбітражного керуючого під час провадження у справі про банкрутство, про що господарський суд виносить ухвалу (ч.8 ст.3-1 Закону № 2343).

Згідно ч.10 ст.3-1 Закону № 2343 невиконання або неналежне виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого згідно з цим Законом, що завдало значної шкоди боржнику чи кредиторам, може бути підставою для анулювання його ліцензії.

Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» №1775-ІІІ від 01.06.2000 р. (далі - Закон №1775) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування.

Згідно до цього Закону діяльність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) підлягає ліцензуванню.

Відповідно ч. 2 ст. 8 Закону №1775 суб'єкт господарювання зобов'язаний провадити певний вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до встановлених для цього виду діяльності ліцензійних умов. Ліцензійні умови є нормативно-правовим актом, положення якого встановлюють кваліфікаційні, організаційні, технологічні та інші вимоги для провадження певного виду господарської діяльності.

Статтею 4 Закону №1775 визначає повноваження органів державної влади у сфері ліцензування.

Наказом Міністерства юстиції України від 14.10.2011р. № 3176/5 був затверджений Порядок контролю за додержанням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), який на день розгляду справи втратив чинність (надалі Порядок № 3176/5).

Відповідно до п.1.1. Цей Порядок № 3176/5 розроблено відповідно до Законів України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", постанов Кабінету Міністрів України від 14.11.2000 N 1698 "Про затвердження переліку органів ліцензування" та від 27.08.2008 N 747 "Про затвердження критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності арбітражними керуючими (розпорядниками майна, керуючими санацією, ліквідаторами) з визначенням періодичності здійснення заходів державного нагляду (контролю)".

Згідно п.1.2. цей Порядок № 3176/5 поширюється на всіх фізичних осіб - підприємців, які отримали в установленому порядку ліцензії на провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Пунктом 1.4 Порядку № 3176/5 визначено, що Порядок встановлює процедуру організації та проведення перевірок щодо дотримання арбітражними керуючими Ліцензійних умов.

Як зазначено в п.2.1. Порядку № 3176/5 контроль за додержанням арбітражними керуючими Ліцензійних умов здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Пунктом 2.3 Порядку № 3176/5 визначені підстави проведення позапланових перевірок які здійснюються органами державного контролю, зокрема на підставах, визначених Законами України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" та "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", в тому числі на підставі звернення фізичних та юридичних осіб (письмові повідомлення, заяви, скарги, звернення, листи тощо) про порушення ліцензіатом Ліцензійних умов. Позапланова перевірка у разі звернення фізичних та юридичних осіб про порушення ліцензіатом вимог законодавства здійснюється тільки за наявності згоди Міністерства юстиції України на його проведення. Під час проведення позапланових перевірок з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цих перевірок (предмет перевірки).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проводилась перевірка у зв'язку з надходженням двох скарг на дії позивача, зокрема скарга ПАТ «АКБ Банк Київ», яка надійшла 13.08.2012р. (т.1 а.с.173) та скарга ОСОБА_8, яка надійшла 15.08.2012р. (т.1 а.с.177).

Зі змісту скарги ПАТ «АКБ Київ» вбачається, що згідно ухвали господарського суду м.Києва від 06.07.2011р. у справі № 44/550-б-50/201-б вказане підприємство визнано кредитором ЗАТ з іноземними інвестиціями «Піастрелла-К», арбітражним керуючим якого призначено ОСОБА_4 Вимоги ПАТ «АКБ Київ» визнані на суму 8504462.04грн. на підставі кредитних договорів № 79 від 24.09.2003р. та № 22/05 від 25.04.2005р., згідно яких визнано заставу нерухоме майно - майновий комплекс загальною площею 12020.60 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

В скарзі зазначено, що Постановою господарського суду м.Києва від 09.02.2012р. ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К» визнано банкрутом, проте, ОСОБА_4, як ліквідатор порушила права кредитора ПАТ «АКБ Київ» і боржника ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К», оскільки: 1. не заявлялася в судові засіданні: тричі у справі № 5011-55/4233-2012 за позовом ПАТ «АКБ Київ» до ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К», ПП «Регіональний будівельник», ПП «Верба-2004» про визнання недійсним договір купівлі-продажу від 01.10.2010р. про відчуження частини майна, що знаходиться у заставі, а саме приміщення літера А по АДРЕСА_1; 18.07.2012р. у справі № 5011-55/8166-2012 за позовом ПАТ «АКБ Київ» до ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К», ПП «Регіональний будівельник», ТОВ «Кратер» про визнання недійсним договір купівлі-продажу частини майна, що знаходиться у заставі, а саме приміщення літера Е по АДРЕСА_1; 12.06.2012р., 31.06.2012р., та 27.06.2012р. у справі № 5011-11/5534-2012 за позовом ПАТ «АКБ Київ» до ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К», ФОП ОСОБА_12 про визнання недійсним договір купівлі-продажу частини майна, що знаходиться у заставі, а саме приміщення літера Е по АДРЕСА_1. Крім того в скарзі зазначено, що ОСОБА_4 не вжила заходів щодо подачі позовів щодо визнання недійсними договорів продажу майна боржника ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К», проте, навпаки, подала до суду позови від ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К» до ПАТ «АКБ Київ» про визнання недійсними кредитні договори № 79 від 24.9.2003р. (справа № 5011-35/5444-2012) та № 22/05 від 25.04.2005р. (справ № 5011-26/5514-2012).

Зі скарги ОСОБА_8 (ОСОБА_10 та ОСОБА_11) на дії ОСОБА_4 від 13.08.2012р. вбачається, що ОСОБА_4 згідно ухвал господарського суду призначена арбітражним керуючим ДП «Джи Сі Ейч», ЗАТ з ІІ «Піастрелла-К» і ВАТ «Завод Керамік», проте між вказаними особами є конфлікт інтересів, оскільки в судах є справи щодо спірного майна, що розташовано за адресою АДРЕСА_1.

Суду надано докази, що ЗАТ з ІІ "Піастрелла -К" є власником об'єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, вказане підтверджено рішенням господарського суду міста Києва ще 14.01.2008 року у справі № 3/686-36/264, яке набрало законної сили.

Крім того, в матеріалах справи містяться копії судових рішень на підтвердження виконання ОСОБА_4 повноважень: арбітражного керуючого ЗАТ з ІІ "Піастрелла -К" (з 04.10.2010р.), арбітражного керуючого ДП «Джи Сі Ейч» (з 22.09.2011) та арбітражного керуючого ВАТ «Завод Керамік» (з 17.07.2012р.).

Також, в матеріалах справи містяться судові рішення з приводу судових спорів між ЗАТ з ІІ "Піастрелла -К", ДП «Джи Сі Ейч» та ВАТ «Завод Керамік» щодо права власності на майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 одночасно була призначена і виконувала повноваження арбітражного керуючого трьох підприємств: ЗАТ з ІІ "Піастрелла -К", ДП «Джи Сі Ейч» та ВАТ «Завод Керамік», між якими є спір щодо права власності.

Отже, це підтверджує існування суперечності між діями арбітражного керуючого та інтересами боржників, і має місце конфлікт інтересів відповідно між особистими інтересами та повноваженнями арбітражного керуючого ОСОБА_4. Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Як вже зазначалось, відповідно до абз.3 ч.3 ст. 3-1 Закону № 2343 арбітражними керуючими не можуть бути особи, які мають конфлікт інтересів, - особи, в яких виникає суперечність між особистими інтересами та повноваженнями арбітражного керуючого, що може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання повноважень арбітражного керуючого.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач не вжила жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомила суд про наявність конфлікту інтересів.

Апелянтом не надано доказів щодо спростування висновків акту перевірки відповідача від 03.09.2012р. № 7/1 та від 03.09.2012р. № 7.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, доводи апелянта щодо необґрунтованості наказу відповідача про анулювання ліцензії не заслуговують уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач діяв в межах повноважень та в спосіб, визначений законом. Висновки відповідача щодо наявності підстав для анулювання ліцензії позивача на провадження господарської діяльності арбітражного керуючого підтверджені належними та допустимими доказами. Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через необґрунтованість.

Доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 19.01.2015р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2014р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2014р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу в частині, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.