Справа № 814/2328/14
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/2328/14

Категорія: 8.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року по справі за поданням Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2014 року Державна податкова інспекція у Заводському районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі ДПІ) звернулася до суду з поданням до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП) про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ФОП, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року подання ДПІ задоволено. Суд підтвердив обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ФОП за вищевказаною адресою.

Не погоджуючись з постановою суду ФОП подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні подання.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.94.1 ст.94 Податкового кодексу України (далі ПК України) адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків (п.94.4 ст.94 ПК України).

Положеннями пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі направлень від 25 липня 2014 року №686/14-29-03-01-36 та від 25 липня 2014 року №685/14-29-03-01-36, виданих Головним управлінням Міндоходів у Миколаївській області, згідно п.п.80.2.3 п.80.2 ст.80, п.82.3 ст.82 ПК України та відповідно до наказу Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 25 липня 2014 №495 "Про проведення фактичної перевірки" ФОП, 31 липня 2014 головним державним ревізором-інспектором Лепською Л.В. та головним державним ревізором-інспектором Зіздою Г.І. ГУ Міндоходів у Миколаївській області з метою проведення фактичної перевірки ФОП здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 (бар у нічному клубі "ІНФОРМАЦІЯ_1").

Копію наказу на проведення перевірки та направлення на проведення перевірки було пред'явлено особисто особі, яка назвалася адміністратором бару, однак від отримання копії наказу на проведення перевірки та направлення на проведення перевірки остання відмовилася, про що складено акт відмови від підписання направлення на проведення перевірки від 31 липня 2014 року, та повідомила про не допуск до проведення перевірки.

У зв'язку з не допуском до проведення фактичної перевірки ФОП з метою здійснення контролю та дотриманням законодавства в частині виробництва та обліку, зберігання, транспортування та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, цільового використання спирту платника податків, перевіряючими було складено акт від 31 липня 2014 року №1/14-29-21/НОМЕР_1 про відмову у допуску до проведення фактичної перевірки.

Отже, враховуючи все вищевикладене та приймаючи до уваги наявність однієї з обставини, на підставі якої можливе застосування адміністративного арешту майна, а саме - відмова суб'єкта господарювання у допуску працівників податкового органу до проведення перевірки, колегія суддів приходить до висновку, що застосування ДПІ умовного адміністративного арешту майна ФОП є правомірним, а, відповідно, саме подання податкового органу повинно бути задоволено.

Посилання ФОП на порушення ДПІ положень ч.3 ст.183-3 КАС України, зокрема, щодо пропуску 24-х годинного строку звернення податковим органом з поданням, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч.3 ст.183-3 КАС України подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

З наведеного можна дійти висновку, що 24-х годинний строк починає свій перебіг з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Аналізуючи зміст п.94.10 ст.94 ПК України, якою встановлено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом, колегія суддів приходить до висновку, що обставиною, яка зумовлює звернення до суду з поданням, є не факт не допуску до проведення перевірки, як зазначено апелянтом, а факт прийняття рішення керівника контролюючого органу (його заступника) про арешт майна, без якого неможливе накладення арешту та, відповідно, і звернення до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, оскільки, до винесення відповідного рішення самого арешту не існує.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання ФОП на відсутність підстав для накладення арешту з тих підстав, що ДПІ намагалася провести фактичну перевірку, в той час як арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, в зв'язку з наступним.

Відповідно до пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що в даному випадку пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України передбачено два самостійні склади, в разі наявності яких, як разом так і поодинці, можливе застосування арешту майна, а саме:

- відмова платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення;

- відмова платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Тому, враховуючи наявність факту відмова платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу, що підтверджується відповідним актом, колегія суддів вважає вказані посилання необґрунтованими.

Наведена думка також узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду, викладеними в ухвалі від 15 вересня 2014 року у справі № 2а/2370/4023/12.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи ФОП, викладені у апеляційній скарзі зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук