Справа № 813/13/15
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/13/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року 10 год. 00 хв. Справа № 813/13/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сакалоша В.М., розглянувши у м. Львові у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал фінанс" про стягнення заборгованості-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал фінанс" про стягнення заборгованості в сумі 221, 11 грн.

Скорочене провадження у справі відкрито 06.01.2015 року.

Поштова кореспонденція, направлена відповідачу на адресу зазначену у довідці з ЄДРПОУ, повернулась на адресу суду з відміткою «вибули».

Відповідно до ч.8 ст. 35 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру.

Відповідно до п.11 ст. 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З врахуванням того, що на адресу суду від відповідача не надходило заперечення проти позову та заяви про визнання позову, суд вважає за можливе, у відповідності до вимог ч.4 ст.183-2 КАС України, розглядати справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов’язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв’язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей, відповідно до Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування визначає Закон України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням від 18.01.2001р. № 2240-ІІІ (далі - Закон України №2240).

Згідно ст. 1 Закону України №2240, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим же Законом.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням, проводить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг,види яких передбачені ст.34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Держава є гарантом надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам Фондом, стабільної діяльності Фонду.

Отже, ненадходження до Фонду внесків на соціальне страхування, які повинні сплачуватись відповідачем, завдає шкоди матеріальним інтересам держави та перешкоджає здійсненню Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності своїх функцій перед застрахованими особами.

Спори, що виникають з правовідносин за Законом України № 2240 вирішуються органами Фонду в порядку, встановленому статутом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, та в судовому порядку (ст. 8 Закону України № 2240).

Згідно ст. 22 Закону України №2240 платниками страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, є страхувальники - юридичні та фізичні особи, які взяті на облік в робочих органах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Пунктом 2 частини 2 статті 27 Закону України № 2240 передбачено, що страхувальник зобов'язаний нарахувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Підприємства, установи, організації - роботодавці, які використовують працю найманих працівників та зареєстровані або взяті на облік в органах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності як страхувальники, зобов'язані сплачувати до Фонду страхові внески у порядку, визначеному ст.ст. 21, 23 Закону України № 2240 та розмірах, визначених Законом України "Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування" від 11.01.2001р. № 2213 та своєчасно надавати органам Фонду встановлену звітність.

Страхувальники сплачують до Фонду різницю між нарахованими страховими внесками та витратами, пов'язаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до цього Закону (ч.1 ст. 23).

Перерахування зазначених сум шляхом безготівкових розрахунків здійснюється страхувальниками один раз на місяць - у день, встановлений для одержання в установах банку коштів на оплату праці за відповідний період (абз. 2 ч.І ст. 23 Закону України № 2240).

Згідно самостійно поданого відповідачем звіту Ф4-ФСС з ТВП за 2009 рік року по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням заборгованість ТзОВ "Капітал фінанс" станом на 01.01.2010 року склала 221,11 грн.

Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова від 06.10.2014 року № 8421/04-25 заборгованість по виплаті заробітної плати відповідача станом на 01.01.2010 року відсутня, тому заборгованість в сумі 221,11 грн. вважається протермінованою.

Як вбачається з матеріалів справи ТзОВ "Капітал фінанс" не заперечило вказаної суми та відобразило у звіті. Таким чином, заборгованість відповідача із сплати страхових внесків до Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду становить 221,11 грн.

Дана заборгованість відповідачем самостійно не сплачена, доказів спростування заявлених позовних вимог не подано, це дає суду підстави визнати позов обґрунтованим та таким що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, позовні вимоги Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення, підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат згідно ст. 94 КАС України не застосовується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 7-14, 69-71, 86-87, 94, 159, 160-163, 183-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова виконується негайно відповідно до п.9 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена сторонами до Львівського апеляційного адміністративного суду. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Сакалош В.М.