Справа № 826/9895/13-а
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18 грудня 2014 року 10 год. 54 хв. № 826/9895/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М., при секретарі судових засідань Приходько О.В., за участю представників позивача та відповідача, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна група "Старт" до державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання його вчинити певні дії.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у судовому засіданні 18 грудня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року задоволено повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю "Онікс-Логістика" (далі - позивач) до державної податкової інспекції у Солом'янському районі міста Києва Державної податкової служби (далі - відповідач), а саме:

- визнано протиправними дії відповідача зі складання акту від 30 жовтня 2012 року № 1044/22-911/37141657 "Про неможливість проведення звірки ТОВ "Онікс-Логістика" щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами покупцями та постачальниками за період з 01.06.2012 по 31.08.2012" (далі - акт);

- визнано протиправними дії відповідача по зменшенню задекларованого податкового кредиту позивача за червень-серпень 2012 року у розмірі 1423173,95 грн.;

- зобов'язано відповідача вилучити інформацію про результати проведеної позапланової перевірки позивача, за наслідками якої складено акт, з інформаційних баз, що адмініструються органами Державної податкової служби України;

- зобов'язано відповідача поновити в усіх інформаційних базах, що адмініструються органами Державної податкової служби України, у тому числі в автоматизованій системі "Система автоматичного співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", а також в особовій картці позивача задекларовані у податкових деклараціях з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за червень-серпень 2012 року суми податкового кредиту та податкових зобов'язань.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 жовтня 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Справа 13 листопада 2014 року надійшла до Окружного адміністративного суду міста Києва та, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для її нового розгляду і вирішення 17 листопада 2014 року визначено суддю Данилишина В.М.

Ухвалою суду від 18 листопада 2014 року справу прийнято до провадження та її призначено до судового розгляду у судовому засіданні.

Крім того, згідно зі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом допущено заміну відповідача його процесуальним правонаступником - державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - відповідач).

У судовому засіданні 08 грудня 2014 року судом, відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України, допущено заміну первинного позивача на належного - товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна група "Старт" (далі - позивач).

У ході нового судового розгляду справи представник позивача підтримала позов та просила задовольнити його повністю.

Представники відповідача не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні повністю.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 жовтня 2014 року вбачається, що судове рішення апеляційної інстанцій скасовано у зв'язку з тим, що судом вказаної інстанції при винесенні рішення не враховано те, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України (далі - ПК України), що виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді внесення до Системи автоматизованого співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання в розрізі контрагентів на рівні Державної податкової адміністрації України даних згідно з актом про неможливість проведення звірки) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання у порядку ст. 54 ПК України та його узгодження.

Також не досліджено наявності обґрунтованих підстав для внесення до Системи автоматизованого співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання в розрізі контрагентів на рівні Державної податкової адміністрації України відповідних даних відповідно до акту.

Враховуючи позицію, викладену в ухвалі суду касаційної інстанції від 27 жовтня 2014 року, на новому розгляді справи судом першої інстанції, у тому числі додатково, з'ясовано наступі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно з п. 73.5 ст. 73 ПК України, відповідачем здійснено відповідні заходи з метою проведення зустрічної звірки позивача щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами - покупцями та постачальниками за період із 01 червня по 31 серпня 2012 року, за результатами чого складено акт.

В акті зазначено, що на момент проведення звірки стан позивача 9 - "направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням", встановити фактичне місцезнаходження позивача та його посадових осіб станом на дату складання акту неможливо.

Відсутність позивача за податковою адресою, як пояснив у ході судового розгляду справи представник відповідача, унеможливила проведення зустрічної звірки.

Відповідно до п. 73.5 ст. 73 ПК України, з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, згідно з п.п. 1, 2, 3, 4, 6, 7 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1232 (далі - Порядок № 1232), цей Порядок визначає механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок.

Зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з ПДВ показників податкового кредиту та податкових зобов'язань.

З метою проведення зустрічної звірки орган державної податкової служби (ініціатор) надсилає органу державної податкової служби (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних.

Зустрічна звірка може бути проведена органом державної податкової служби (ініціатором) самостійно у разі, коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому ж органі державної податкової служби, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту.

Орган державної податкової служби (виконавець), який проводить зустрічну звірку, складає довідку за наявності інформації, для отримання якої надіслано запит органом державної податкової служби (ініціатором), та її документального підтвердження. У разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації орган державної податкової служби (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку.

У разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку.

За результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Тобто, як вбачається з вище викладених норм, проведення зустрічних звірок направлено на співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання з метою документального підтвердження господарських відносин із платником податків, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Поряд з цим, заходи, направлені на проведення зустрічної звірки, тобто, на вчинення дій щодо співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, без фактичного здійснення таких дій, не можуть вважатись діями, здійсненими з метою проведення зустрічної звірки.

У ході нового розгляду справи судом з'ясовано, що зустрічну звірку позивача відповідачем не проведено, дії по співставленню даних первинних бухгалтерських та інших документів позивача не здійснено, відповідної довідки не складено, про що свідчить факт складання акту.

Незгода позивача з висновками, які містяться в акті, за переконанням суду, не є підставою для визнання протиправними дій, факт вчинення яких відсутній, оскільки вчинення таких дій виключає їх протиправність.

У свою чергу, діяльність із складання актів є службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Наявність акту перевірки чи включення до його змісту певних висновків самі собою не створюють жодних перешкод для діяльності платника податків.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України у постанові від 11 вересня 2014 року № К/9991/33382/12.

Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2014 року № К/800/45781/13, актом застосування норм права або правозастосовним актом може бути рішення, викладене у формі податкового повідомлення-рішення, яке приймається на підставі нормативно-правових актів та висновків перевірки і наділено такими характерними ознаками як категоричне, офіційно-владне, обов'язкове для виконання веління, яке охороняється примусовою силою держави та є персоніфікованим.

Акт таких ознак не має, тому у правовому регулюванні участі не приймає, а є лише носієм певної інформації та може бути доказом у адміністративній справі відповідно до норм ст. 69 КАС України.

Отже, враховуючи вище викладені норми та з'ясовані обставини, а також зважаючи, що судом не виявлено, а позивачем не доведено наявність протиправних дій відповідача щодо проведення зустрічної звірки позивача, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленої позивачем вимоги про визнання протиправними дій відповідача зі складання акту.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення основної вимоги позивача, за переконанням суду, також відсутні підстави для задоволення похідних від неї вимог про визнання протиправними дій відповідача по зменшенню задекларованого податкового кредиту позивача за червень-серпень 2012 року у розмірі 1423173,95 грн., а також зобов'язання відповідача вилучити інформацію про результати проведеної позапланової перевірки позивача, за наслідками якої складено акт, з інформаційних баз, що адмініструються органами Державної податкової служби України, та поновити у них, у тому числі в автоматизованій системі "Система автоматичного співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", а також в особовій картці позивача задекларовані у податкових деклараціях з ПДВ за червень-серпень 2012 року суми податкового кредиту та податкових зобов'язань.

Крім того, представником позивача у позові та при новому розгляді справи не зазначено жодних обставин, які б підтверджували протиправність дій відповідача щодо коригування в інформаційних базах задекларовані у податкових деклараціях з ПДВ за червень-серпень 2012 року суми податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача, які відбулися на підставі акту, а також не надано будь-якого доказу на обґрунтування таких обставин.

Більше того, відображення в автоматизованих системах відповідних показників податкових зобов'язань та податкового кредиту, за переконанням суду, відноситься до дискреційних повноважень контролюючого органу.

Так, відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80) 2 "Щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень", прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-му засіданні заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Під дискреційними повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, визначених законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна група "Старт" до державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання його вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна група "Старт".

Копії постанови у повному обсязі направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 25 грудня 2014 року