Справа № 826/12026/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Рябоконь О.І. про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Рябоконь О.І. (далі - Відповідач) у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення від 09.07.2014 року №14308275 та зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві провести реєстрацію права власності на нерухоме майно - гаражний бокс № 36 по вулиці Полкова, 74-76 А в місті Києві.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.07.2014 року ОСОБА_2 подав до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомості, додавши до неї наступні документи: довідку Автогаражного кооперативу «Мрія-2» від 17.06.2014 року № 8, технічний паспорт на об'єкт нерухомості від 10.04.2012 року та копію паспорту та ідентифікаційного номера.

Розглянувши зазначену заяву, Державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Рябоконь О.І. (далі по тексту - державний реєстратор) встановила, що подані документи не відповідають вимогам законодавства, зокрема, згідно із ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Крім того, в технічному паспорті містяться відмітки: «документи про відведення земельної ділянки в БТІ не подані», «розпорядження про присвоєння поштової адреси в БТІ не подано», «дозвільна документація на будівництво в БТІ не подана».

В наданій довідці (про членство в кооперативі та сплачений пай) № 8 від 17.06.2014 року, яку видав Голова правління Мельник А.Є. неможливо прочитати ідентифікаційний код АГК «Мрія-2», у зв'язку з чим немає можливості здійснити пошуки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на виконання ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Між тим, у вищезазначеній довідці, гаражний бокс № 36 побудований 1998 році, а в технічному паспорті, виготовленому KM БТІ та РПВ на OHM 10.04.2012 року зазначено рік збудування 1994 року. Таким чином, подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За наслідками розгляду заяви позивача та доданих до неї документів, державним реєстратором було прийняте рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 14308275 від 09.07.2014 року, яким відмовлено у державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомості за позивачем.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що перелік поданих позивачем, для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості, документів, свідчить про подання їх не в повному обсязі, відповідно до законодавчо визначеного переліку, а саме: не подано документу про введення об'єкта нерухомості в експлуатацію.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі по тексту - Закон) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі по тексту - Порядок № 868).

Відповідно до ст.2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 Закону закріплено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.9 Закону, державний реєстратор, зокрема, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч.2 ст.15 Закону), а саме - у Порядку № 868.

Згідно ч.1 ст.19 Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески, при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності (п.2 ч.1 ст.19 Закону).

Згідно п.50 Порядку, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу заінтересованою особою є інвестор (особа, що придбала майнові права), член відповідного кооперативу.

Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заявник подає, зокрема:

- документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею об'єкта будівництва, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо);

- технічний паспорт на об'єкт інвестування (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо);

- документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Слід зазначити, що за вимогами діючого законодавства, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Тобто, перелік поданих позивачем, для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості, документів, свідчить про подання їх не в повному обсязі, відповідно до законодавчо визначеного переліку, а саме: не подано документу про введення об'єкта нерухомості в експлуатацію.

Частиною 2 ст. 5 Закону визначено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Крім того, судом першої інстанції встановлено зазначені державним реєстратором розбіжності в поданих документах, а саме: довідка Автогаражного кооперативу «Мрія-2» від 17.06.2014 року № 8 та технічний паспорт на об'єкт нерухомості від 10.04.2012 року містять розбіжності в році побудови об'єкта нерухомості, в технічному паспорті містяться відмітки: «документи про відведення земельної ділянки в БТІ не подані», «розпорядження про присвоєння поштової адреси в БТІ не подано», «дозвільна документація на будівництво в БТІ не подана», в довідці № 8 від 17.06.2014 року, яку видав Голова правління Мельник А.Є. неможливо прочитати ідентифікаційний код АГК «Мрія-2».

За змістом п.4 ч.1 ст.24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного рішення від 09.07.2014 року № 14308275 та, відповідно, відсутність підстав для його скасування, проте не позбавляє позивача можливості повторного звернення для реєстрації прав та їх обтяжень.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві провести державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості за позивачем, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до правових положень чинного законодавства України, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Зобов'язання суб'єкта владних повноважень переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.