Справа № 357/15836/14-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області про визнання дій протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Білоцерківському районі Київської області, в якому просила:

- визнати рішення територіального управління Пенсійного фонду у Білоцерківському районі Київської області № 58 від 09.07.2014 року про відмову в призначенні пенсії за віком, визнати дії територіального управління Пенсійного фонду у Білоцерківському районі Київської області щодо відмови в призначенні пенсії неправомірними;

- зобов'язати територіальне управління Пенсійного фонду у Білоцерківському районі Київської області здійснити нарахування страхового стажу та призначити пенсію.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року у задоволенні позову відмолено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 197 КАС України апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в квітні 2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, після досягнення 55-річного віку звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії на підставі п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 58 від 09.07.2014 року територіального управління Пенсійного фонду у Білоцерківському районі Київської області їй було відмовлено в призначені пенсії за віком з достроковим виходом на пенсію у зв'язку з наявністю у позивача страхового стажу, менше, ніж 30 років.

Вважаючи вказане рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки загальний страховий стаж ОСОБА_2 складає 27 років 10 місяців 15 днів, а згідно з вимогами п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років за наявністю страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи, право дострокового виходу на пенсію у позивача відсутнє.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідність рішень суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у редакції Закону України від 08.07.2011 року, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Водночас, пунктом 7-2 Прикінцевих положень вказаного Закону передбачено, що до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Таким чином, необхідною умовою для дострокового виходу на пенсію жінок згідно з вимогами вказаної статті є досягнення до 01.01.2015 55-річного віку, звільнення з роботи та наявність 30 років страхового стажу.

Спірні правовідносини виникли у зв'язку з відмовою відповідача зарахувати до трудового стажу позивача 2005, 2206 роки.

Позивач зазначає, що протягом 2005-2006 років вона була зареєстрована як фізична особа-підприємець та сплачувала страхові внески.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 1 липня 2000 року до моменту виходу (перерахунку) на пенсію), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Отже: до 1 липня 2000 р. це може бути довідка, видана податковою інспекцією або довідка з відділу надходження платежів ПФУ про реєстрацію особи, як приватного підприємця, що обрав спрощену систему оподаткування; починаючи з 1 липня 2000 р. по 2003 рік, подати звіти до системи персоніфікованого обліку можна тільки при наявності довідки з ДПА про сплату податку в розрізі місяців; з 1 січня 2004 року приватний підприємець подає звіти до системи персоніфікованого обліку на основі сплати єдиного або фіксованого податку, про сплату якого він звітувався до відділу надходження платежів ПФУ.

Відомості персоніфікованого обліку використовуються при розрахунку пенсії. За умови відсутності у базі даних цих відомостей у розрахунок включаються нульові показники як стажу так і заробітку, що може привести до зменшення розміру нарахованої пенсії.

Відповідно до пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, до заяви про призначення (перерахунок) пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці за період до 01 травня 1993 року зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за загальною системою оподаткування до 01 липня 2000 року зараховується до страхового стажу за умови подання документів про сплату страхових внесків.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності з 01 липня 2000 року підтверджується даними персоніфікованого обліку.

З відомостей персоніфікованого обліку, наданих відповідачем, не вбачається, що позивач протягом 2005-2006 років сплачувала страхові внески.

Інших доказів, які б підтверджували сплату страхових внесків за спірний період позивачем не надано.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що загальний страховий стаж ОСОБА_2 на момент досягнення 55-річного віку складає 27 років 10 місяців 15 днів, а тому в силу положень п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право дострокового виходу на пенсію у позивача відсутнє.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що доводи органу Пенсійного фонду підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення та вчинення спірних дій.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

.

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.