Справа № 813/7065/14
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року № 813/7065/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ківерцівського районного суду Волинської області про визнання дій незаконними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ківерцівського районного суду Волинської області в особі голови суду Костюкевича Олександра Костянтиновича з вимогами, з урахуванням заяв про зміну позовних вимог від 30.10.2014 року та від 24.11.2014 року, визнати дії розпорядника інформації щодо неправомірної відмови у наданні інформації, несвоєчасному наданні інформації, наданні недостовірної, неточної та неповної інформації, нереєстрації документа на запити від 10.06.2014 р., від 23.07.2014 р., від 26.09.2014 р., від 11.10.2014 р. та від 13.10.2014 року незаконними, що вчинені в порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації»; визнати дії розпорядника інформації щодо приховування від оприлюднення (не включення до Реєстру 327 судових рішень, єдині унікальні номера по яких надавались у 2013 році) протиправною діяльністю, що вчинена в порушення Положення про автоматизовану систему документообігу суду та статті 11-1 ЦПК України; стягнути з відповідача 19,60 грн коштів, сплачених запитувачем інформації за скерування запитів на отримання публічної інформації рекомендованими поштовими відправленнями на адресу розпорядника інформації. Вимогами є винесення окремих ухвал, однією з яких просить зобов'язати відповідача вжити заходи для усунення причин та умов, що сприяли порушенню Законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про доступ до судових рішень» та Положення про автоматизовану систему документообігу суду та інших нормативних документів, зобов'язавши у місячний термін повідомити суд про наслідки вжитих заходів, а другою - встановити наявність підстав для притягнення до відповідальності розпорядника інформації голови суду Костюкевича О.К. Судові витрати в сумі 73,08 грн просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на такі обставини.

У зв'язку з відсутністю у Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР) судових рішень Ківерцівського районного суду Волинської області по окремих судових справах, 10 червня 2014 року на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області скерував запит на отримання публічної інформації. У цьому запиті просив повідомити, чи розглянуті судом цивільні справи, які у відповідності до ухвал Луцького міськрайонного суду Волинської області скеровані по підсудності до Ківерцівського районного суду Волинської області та надати номера вказаних справ та судових рішень. Вказує, що направлення запиту до відповідача пов'язано із порушенням останнім пункту 3.2 Положення про порядок організації доступу до публічної інформації, що знаходиться у володінні суду, затвердженого наказом голови Ківерцівського районного суду Волинської області № 01-06.30 від 08.06.2011 р., підтвердженням чого є відсутність у ЄДРСР інформації про розгляд вказаним судом 7 судових справ, направлених для розгляду Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Відповідач листом за вих. № 01-23/Ж-3/14 від 17.06.2014р. відмовив у наданні запитуваної інформації. Відмова аргументована тим, що згідно роз'яснення Ради суддів України про застосування Закону України «Про доступ до публічної інформації» отримання інформації із відправлення правосуддя здійснюється виключно відповідно до процесуальних законів, Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень» і не є предметом регулювання Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Вважає, що голова Ківерцівського районного суду Волинської області відмовивши у наданні запитуваної інформації порушив вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації», тому 25 червня 2013 року повторно звернувся до згаданого суду із запитом. Вказаним запитом звернув увагу на відсутність у ЄДРСР судових рішень по вищевказаним справам, тому просив такі оприлюднити через ЄДРСР та повідомити про це. Одночасно просив у випадку розгляду цих справ під іншими номерами повідомити їх нові номера, а у випадку ненадходження цих справ з Луцького міськрайонного суду Волинської області - надати відповідну інформацію. 07.07.2014р. за вих. № 01-23/Ж-4/14 відповідач скерував відповідь на запит, у якому вказав реєстраційні номера судових рішень, що внесені до ЄДРСР по запитуваним справам.

Шляхом аналізу наявної у ЄДРСР інформації встановив, що відповідач самовільно змінив єдині унікальні номера частини судових справ Луцького міськрайонного суду Волинської області, що є порушенням вимог рішення Ради суддів України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Вказане зумовило звернення із запитом від 23.07.2014 р., у відповідь на який суд листом за вих. № 01-23/Ж від 04.08.2014 р. повідомив про проведення з цього приводу службової перевірки, про результати якої ОСОБА_1 буде повідомлено пізніше. Оскільки у вказані строки не одержав результатів службової перевірки, 26 вересня 2014 р. на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області скерував черговий запит на отримання публічної інформації стосовно надання інформації на запит від 23 липня 2014 р. Відповідь на цей запит відповідач надав за вих. № 01-23/Ж-5/14, тобто за тим самим номером, що і відповідь на його запит від 23.07.2014 р. Вбачає у цьому нереєстрацію останнього запиту взагалі або реєстрацію його за іншим номером.

Стверджує, що Ківерцівський районний суд Волинської області, який відповідно до статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є суб'єктом владних повноважень і розпорядником інформації, при розгляді та наданні відповідей на вищевказані запити позивача керувався Законом України «Про судоустрій і статус суддів», чим порушив вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Положення про порядок організації доступу до публічної інформації, що знаходиться у володінні суду, затвердженого наказом голови Ківерцівського районного суду Волинської області № 01-06.30 від 08.06.2011 р., намагаючись приховати порушення інших нормативних документів, таких як Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Закону України «Про доступ до судових рішень», допущених працівниками суду.

Одержана від відповідача інформація свідчить про порушення судом вимог рішення Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 року, яким затверджене Положення про автоматизовану систему документообігу суду, а саме: вимог п.2.8.4 Положення, яке полягає у тому, що самовільно змінивши єдині унікальні номера судових справ, які надійшли по підсудності з Луцького міськрайонного суду, розглянув ці справи за новими, незаконно зареєстрованими номерами. При розгляді цих справ судові рішення були включені до ЄДРСР за новими номерами судових справ, без знання яких пересічний громадянин України позбавлений можливості ознайомитись із ними.

Вказує на те, що саме порушення працівниками суду Положення про автоматизовану систему документообігу суду у Ківерцівському районному суді Волинської області спонукали його до скерування запитів на отримання публічної інформації і саме внаслідок вказаних порушень публічна інформація стала недоступною для нього та інших громадян України, крім сторін провадження.

Констатує, що Ківерцівський районний суд Волинської області в особі голови суду Костюкевича О. К. при розгляді його запитів безпідставно відмовив у задоволенні запиту на інформацію; несвоєчасно надав інформацію; надав недостовірну, неточну та неповну інформацію; не здійснив реєстрацію документа, що у відповідності до вимог ч. 1 ст.23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надає йому право оскаржити вказані дії розпорядника інформації до суду.

Заявами про зміну позовних вимог від 30.10.2014 року та 24.11.2014 року позивач збільшив позовні вимоги, які обґрунтовані скерованими на адресу суду клопотаннями про доручення документів від 03.11.2014 року та від 24.11.2014 року. Зміст клопотань та додатки до них стосуються запитів на отримання публічної інформації від 13.10.2014 року та від 24.11.2014 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяв про зміну позовних вимог, підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, явки уповноваженого представника не забезпечив. Надіслав заперечення на позов та на змінені позовні вимоги, у яких містяться клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Суть заперечень полягає в тому, що запити ОСОБА_1 на отримання публічної інформації стосувалися розгляду цивільних справ, направлених за підсудністю Луцьким міськрайонним судом Волинської області до Ківерцівського районного суду Волинської області згідно наведеного переліку і містили прохання надати номери справ та номери судових рішень або електронні копії судових рішень. Суд відмовив ОСОБА_1 у наданні запитуваної інформації на перший запит відповідно до роз'яснення Ради суддів України про застосування Закону України «Про доступ до публічної інформації» - отримання інформації із відправлення правосуддя здійснюється виключно відповідно до процесуальних законів, Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», і не є предметом регулювання Законом України «Про доступ до публічної інформації» (з роз'яснень щодо деяких положень Закону України «Про доступ до публічної інформації» на веб-сторінці ДСА України за адресою http://court.gov.ua/dsa/msgs/8760/). В подальшому судом були надані відповіді на всі запити ОСОБА_1 Заперечив порушення судом Положення про порядок організації доступу до публічної інформації, що знаходиться у володінні суду, затвердженого наказом голови Ківерцівського районного суду Волинської області № 01-06.30 від 08.06.2011 р. Підтвердив, що у трьох справах мало місце порушення вимог п.3.10 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом ДСА України № 68 від 27.06.2006 року, яка діяла у 2013 році, та п. 2.8.4 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджене рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30 в частині надання кожній судовій справі єдиного унікального номеру, який формується автоматизованою системою автоматично в суді першої інстанції та повинен залишатися незмінним незалежно від проходження справи в інстанціях. Це було встановлено в ході службового розслідування, про що позивача було повідомлено. Стверджує, що надані судом відповіді на всі запити ОСОБА_1 були повними, достовірними і відповідали вимогам чинного законодавства, при цьому будь-яких прав чи інтересів позивача рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача порушено не було, тому підстав для задоволення позову немає. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача та ознайомившись із запереченнями відповідача, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 вперше звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з запитом на отримання публічної інформації від 10 червня 2014 року (а.с.6).

Запит на отримання публічної інформації поданий відповідно до статті 54 Конституції України, статей 3,4,5,19,20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та статей 5,9,28,29,32,33 Закону України «Про інформацію».

Предметом запитуваної інформації є стан розгляду цивільних справ з зазначенням номерів, які у відповідності до ухвал Луцького міськрайонного суду Волинської області скеровані до Ківерцівського районного суду Волинської області по підсудності у 2013 році, а інформація про номери справ та номери судових рішень або електронні копії судових рішень.

Ківерцівський районний суд Волинської області листом від 17.06.2014 року за №01-23/Ж-3/14 відмовив у наданні запитуваної інформації з тих підстав, що отримання інформації із відправлення правосуддя здійснюється виключно відповідно до процесуальних законів, Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», і не є предметом регулювання Законом України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.7).

24 червня 2014 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з запитом на отримання публічної інформації (а.с.8).

Запит на отримання публічної інформації поданий відповідно до статті 54 Конституції України, статей 3,4,5,19,20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та статей 5,9,28,29,32,33 Закону України «Про інформацію».

Предметом запитуваної інформації є інформація про нові номери трьох цивільних справ, скерованих до Ківерцівського районного суду Волинської області по підсудності Луцьким міськрайонним судом Волинської області у 2013 році, прохання оприлюднити судові рішення у цих справах у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до судових рішень» через Єдиний державний реєстр судових рішень, і повідомити про це ОСОБА_1, а також інформація щодо надходження про вказаних справ з Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Вказані справи були предметом запитуваної інформації за запитом від 10 червня 2014 року.

Відповідь на запит Ківерцівським районним судом Волинської області надана 07.07.2014 року за №01-23/Ж-4/14 (а.с.9).

23 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з запитом на отримання публічної інформації (а.с.10).

Запит на отримання публічної інформації поданий відповідно до статті 54 Конституції України, статей 3,4,5,19,20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та статей 5,9,28,29,32,33 Закону України «Про інформацію».

Запит містить прохання надати ОСОБА_1 копії його ж запитів, зареєструвати ці запити у відповідності до вимог закону та повідомити реєстраційні номери цих документів, а також прохання повідомити про діяльність окремих суддів цього суду при здійсненні судочинства при розгляді справ, скерованих до Ківерцівського районного суду Волинської області по підсудності Луцьким міськрайонним судом Волинської області та єдині унікальні номери яких змінені.

Відповідь на запит Ківерцівським районним судом Волинської області надана 04.08.2014 року за №01-23/Ж-5/14 (а.с.11).

26 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з черговим запитом на отримання публічної інформації (а.с.12).

Запит на отримання публічної інформації поданий відповідно до статті 54 Конституції України, статей 3,4,5,19,20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та статей 5,9,28,29,32,33 Закону України «Про інформацію».

Запит містить прохання надати ОСОБА_1 запитувану інформацію, викладену у запиті від 23 липня 2014 року та повідомити про результати проведеної службової перевірки, про яку йшлося у відповіді суду від 04.08.2014 року за №01-23/Ж-5/14.

Відповідь на запит Ківерцівським районним судом Волинської області надана 03.10.2014 року за №01-23/Ж-5/14 (а.с.14-15).

11 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з запитом на отримання публічної інформації (а.с.46).

Запит на отримання публічної інформації поданий відповідно до статті 54 Конституції України, статей 3,4,5,19,20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та статей 5,9,28,29,32,33 Закону України «Про інформацію».

Предметом запитуваної інформації є номера цивільних справ, що ухвалами Луцького міськрайонного суду Волинської області скеровані для розгляду до Ківерцівського районного суду Волинської області по підсудності у 2012 році.

13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з запитом на отримання публічної інформації (а.с.58).

Запит на отримання публічної інформації поданий відповідно до статті 54 Конституції України, статей 3,4,5,19,20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та статей 5,9,28,29,32,33 Закону України «Про інформацію».

Предметом запитуваної інформації є причини зміни єдиних унікальних номерів цивільних справ, що ухвалами Луцького міськрайонного суду Волинської області скеровані для розгляду до Ківерцівського районного суду Волинської області по підсудності у 2011 році, номера вказаних справ, за якими вони були розглянуті, а також інформація щодо надходження цих справ із Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Всі шість запитів на отримання публічної інформації подавалися відповідно до статті 54 Конституції України та в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Закону України «Про інформацію».

Предметом запитуваної у всіх вказаних запитах інформації були відомості щодо судових рішень по цивільних справах, які відповідно до ухвал Луцького міськрайонного судуВолинської області скеровувалися по підсудності для розгляду до Ківерцівського районного суду Волинської області у 2013 р., у 2012 р. та у 2011 р.

Підставою звернення до Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 з інформаційними запитами стало ознайомлення ним у Єдиному державному реєстрі судових рішень з судовими рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області за 2013 р., 2012 р. та 2011 р.

Відібравши ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області про направлення цивільних справ для розгляду по підсудності до Ківерцівського районного суду Волинської області, ОСОБА_1 знайомився з судовими рішеннями цього суду, розміщеними у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відсутність у Єдиному державному реєстрі судових рішень судових рішень по справах, направлених Луцьким міськрайонним судом Волинської області для розгляду по підсудності до Ківерцівського районного суду Волинської області, зумовлювала звернення ОСОБА_1 з запитом на отримання публічної інформації.

У жодній із цивільних справ, направлених Луцьким міськрайонним судом Волинської області для розгляду по підсудності до Ківерцівського районного суду Волинської області тих рішень, інформація про судові рішення яких була предметом інформаційних запитів позивача, ОСОБА_1 не був учасником процесу.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI, відповідно до його преамбули, визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Забезпечення доступу до інформації, згідно зі статтею 5 Закону № 2939-VI, здійснюється шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Розпорядники інформації для цілей Закону № 2939-VI визначені статтею 13, яка до зазначених розпорядників відносить не тільки суб'єктів владних повноважень (пункт 1 частини першої даної статті), але й юридичних осіб, що фінансуються зокрема з державного бюджету, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Суд, як юридична особа, що фінансується з Державного бюджету України, є розпорядником стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів відповідно до пункту 2 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI, а частиною третьої якої вимоги цього Закону поширюються на такого розпорядника лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

На виконання Закону № 2939-VI Ківерцівським районним судом Волинської області розроблено Положення про порядок організації доступу до публічної інформації, що знаходиться у володінні суду, затверджене наказом голови суду № 01-06.30 від 08.06.2011 р., текст якого доступний для ознайомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за посиланням http://kiv.vl.court.gov.ua/sud0305/80/80/.

Частиною першою статті 15 Закону № 2939-VI визначено перелік тієї інформації, яку зобов'язані оприлюднювати розпорядники інформації. Це:

1) інформація про організаційну структуру, місію, функції, повноваження, основні завдання, напрями діяльності та фінансові ресурси (структуру та обсяг бюджетних коштів, порядок та механізм їх витрачання тощо);

2) нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності;

3) перелік та умови отримання послуг, що надаються цими органами, форми і зразки документів, правила їх заповнення;

4) порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень розпорядників інформації, дій чи бездіяльності;

5) інформація про систему обліку, види інформації, яку зберігає розпорядник;

6) інформація про механізми чи процедури, за допомогою яких громадськість може представляти свої інтереси або в інший спосіб впливати на реалізацію повноважень розпорядника інформації;

7) плани проведення та порядок денний своїх відкритих засідань;

8) розташування місць, де надаються необхідні запитувачам форми і бланки установи;

9) загальні правила роботи установи, правила внутрішнього трудового розпорядку;

10) звіти, в тому числі щодо задоволення запитів на інформацію;

11) інформація про діяльність суб'єктів владних повноважень, а саме про:

їхні місцезнаходження, поштову адресу, номери засобів зв'язку, адреси офіційного веб-сайту та електронної пошти;

прізвище, ім'я та по батькові, службові номери засобів зв'язку, адреси електронної пошти керівника органу та його заступників, а також керівників структурних та регіональних підрозділів, основні функції структурних та регіональних підрозділів, крім випадків, коли ці відомості належать до інформації з обмеженим доступом;

розклад роботи та графік прийому громадян;

вакансії, порядок та умови проходження конкурсу на заміщення вакантних посад;

перелік та умови надання послуг, форми і зразки документів, необхідних для надання послуг, правила їх оформлення;

перелік і службові номери засобів зв'язку підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління, та їх керівників, крім підприємств, установ та організацій, створених з метою конспірації, оперативно-розшукової або контррозвідувальної діяльності;

порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, їх дій чи бездіяльності;

систему обліку, види інформації, якою володіє суб'єкт владних повноважень;

12) інша інформація про діяльність суб'єктів владних повноважень, порядок обов'язкового оприлюднення якої встановлений законом.

Порівняльний аналіз інформації, що знаходиться у володінні суду і підлягає оприлюдненню відповідно до пунктів 3.1. та 3.4. Розділу IIІ Положення Ківерцівського районного суду Волинської області про порядок організації доступу до публічної інформації, що знаходиться у володінні суду, свідчить, що вона відповідає тій інформації, яку зобов'язані оприлюднювати розпорядники інформації у відповідності до частини першою статті 15 Закону № 2939-VI.

Згідно з пунктом 3.2. цього Положення, рішення суду розміщуються в Єдиному державному реєстрі судових рішень відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень».

Як встановлено судом, підставою звернення ОСОБА_1 до Ківерцівського районного суду Волинської області з запитом на отримання публічної інформації від 10 червня 2014 року стала відсутність у Єдиному державному реєстрі судових рішень судових рішень у семи цивільних справах, скерованих по підсудності Ківерцівському районному суду Волинської області відповідно до ухвал Луцького міськрайонного суду Волинської області у 2013 році.

Всі наступні запити також були зумовлені судовими рішеннями, розміщеними у Єдиному державному реєстрі судових рішень у 2012 та 2011 роках, у жодній з яких ОСОБА_1 не був учасником.

Відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року №3262-IV (далі - Закон №3262-IV).

У відповідності до положень статті 3 Закону №3262-IV, Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень, ведення якого забезпечує Державна судова адміністрація України для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції.

Перелік судових рішень судів загальної юрисдикції, що підлягають включенню до Реєстру, затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.

Порядок ведення Реєстру затверджується Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 3 Закону №3262-IV Кабінет Міністрів України постановою від 26.05.2006 р. № 740 затвердив Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Порядок).

Отже, ведення Реєстру забезпечує Державна судова адміністрація України у порядку, затвердженому ПКМУ від 26.05.2006 р. № 740 (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 9 розділу «Формування та ведення Реєстру» Порядку, заходи з технічного і програмно-технологічного забезпечення функціонування Реєстру, надання доступу до нього, забезпечення зберігання та захист даних, що містяться в Реєстрі, структурну систематизацію судових рішень відповідно до тематичних класифікаторів, створення та функціонування інформаційно-пошукової системи доступу до судових рішень, відтворення судових рішень протягом трьох робочих днів з моменту їх надходження, оприлюднення, а також виконання інших функцій, передбачених цим Порядком, здійснює адміністратор Реєстру.

Направлення до Реєстру електронних копій судових рішень, які засвідчені електронним цифровим підписом (ЕЦП), здійснюється за допомогою автоматизованої системи документообігу суду у порядку, визначеному Порядком ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, та відповідно до пункту 4.4 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 та погодженого Державною судовою адміністрацією України (із змінами і доповненнями).

Статтею 2 Закону №3262-IV закріплено принцип відкритості судових рішень, який полягає у тому, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.

Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом.

Судові рішення можуть опубліковуватися в друкованих виданнях, поширюватися в електронній формі з дотриманням вимог цього Закону.

Особам, які беруть (брали) участь у справі, забезпечується доступ до судових рішень у їхній справі в порядку, встановленому процесуальним законом.

Особи, які не беруть (не брали) участі у справі, мають право ознайомитися з судовим рішенням у повному обсязі, якщо воно безпосередньо стосується їхніх прав, свобод, інтересів чи обов'язків, у порядку, передбаченому цим Законом.

Стаття 4 Закону №3262-IV визначає, що внесені до Реєстру судові рішення є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону №3262-IV для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Стаття 9 Закону №3262-IV визначає порядок доступу до судових рішень заінтересованих осіб, тобто осіб, які не беруть (не брали) участі у справі, якщо судове рішення безпосередньо стосується їх прав, свобод, інтересів чи обов'язків.

Водночас, пунктом 3 частини сьомої цієї статті встановлено, що у наданні доступу до судового рішення належить відмовити, якщо судове рішення безпосередньо не стосується прав, свобод, інтересів чи обов'язків цієї особи.

Системний аналіз положень вказаних статей та Закону №3262-IV в цілому свідчить, що забезпечення доступу до судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом.

Суд звертає увагу на те, що поряд з Законом України «Про доступ до публічної інформації» діє і Закон України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII (в редакції Закону № 2938-VI від 13.01.2011 року) (далі - Закон № 2657-XII), який регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

У відповідності до положень статті 5 Закону № 2657-XII право на інформацію полягає у тому, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. При цьому реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Таким чином, законодавець визначив, що право на інформацію полягає в одержанні, використанні, поширенні, зберіганні та захисті не будь-якої інформації і не заради цікавості, а лише такої, яка необхідна особі для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Саме по собі одержання особою певної інформації (зокрема щодо судових рішень, які жодним чином не стосуються прав, свобод, інтересів чи обов'язків цієї особи), яка не є необхідною для реалізації цією особою своїх прав, свобод і законних інтересів, не є правом на інформацію в розумінні статті 5 Закону № 2657-XII.

Отже, право на інформацію не є абсолютним. Воно обмежено тією інформацією, яка необхідна конкретній особі для подальшої реалізації нею інших прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 6 Конституції України закріплено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Конституційний Суд України тлумачить правосуддя як галузь державної діяльності. Як зазначив Суд, «відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя - це самостійна галузь державної діяльності, яку суди здійснюють шляхом розгляду і вирішення в судових засіданнях в особливій, встановленій законом процесуальній формі цивільних, кримінальних та інших справ» (ухвала Конституційного Суду України № 44-з вiд 14 жовтня 1997 року про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням державного зовнішньоекономічного підприємства «Славутич-Сталь» щодо тлумачення статті 124 Конституції України і Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»). Зазначену правову позицію Конституційний Суд України підтвердив в одному зі своїх наступних рішень (рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2008 вiд 10 січня 2008 року (справа про завдання третейського суду).

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

Статтею 1 Закону № 2453-VI закріплено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Судову владу реалізовують професійні судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні шляхом здійснення правосуддя в рамках відповідних судових процедур.

Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Завдання суду визначено статтею 2 Закону № 2453-VI, згідно із якою суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, правосуддя слід розуміти як справедливість у значенні мети судочинства як судової діяльності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12 червня 2009 року «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» надано роз'яснення, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Аналіз положень Закону № 2939-VI та правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12 червня 2009 року, дає підстави стверджувати про подвійну природу суду як установи, яка є розпорядником інформації, та судді як носія судової влади із здійснення правосуддя.

Беручи до уваги викладене, отримання інформації із відправлення правосуддя здійснюється виключно відповідно до процесуальних законів, Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», і не є предметом регулювання Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Розгляд суддями цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не відноситься до владних управлінських функцій, внаслідок чого суди не є розпорядниками інформації при здійснені судочинства в розумінні частини першої статті 13 Закону № 2939-VI.

Частиною третьою статті 15 Закону № 2453-VI, яка визначає склад суду при розгляді справ, передбачено функціонування автоматизованої системи документообігу у судах загальної юрисдикції.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Господарського процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, Кримінально-процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України розроблено Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджене рішенням Ради суддів України №30 від 26 листопада 2010 року і погоджене 26.11.2010 року Головою Державної судової адміністрації України (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Положення).

Як вказано у пункті 1.2.(в редакції з урахуванням змін, затверджених рішенням Ради суддів України №51 від 06 листопада 2014 року), Положення визначає порядок функціонування автоматизованої системи документообігу в судах загальної юрисдикції (далі - автоматизована система), яка забезпечує:

- об'єктивний та неупереджений розподіл справ та матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості, рівної кількості справ, матеріалів кримінального провадження для кожного судді, вірогідності, з врахуванням завантаженості кожного судді, спеціалізації, а також вимог процесуального закону;

- визначення присяжних для судового розгляду з числа осіб, які внесені до списку присяжних;

- надання фізичним та юридичним особам інформації про стан розгляду справ, матеріалів кримінального провадження, в яких вони є учасниками процесу;

- організацію централізованого сховища оригіналів електронних документів суду, в тому числі централізоване зберігання електронних примірників судових рішень та інших процесуальних документів, виготовлених судом;

- підготовку статистичних даних;

- реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції, етапів її руху;

- видачу судових рішень та виконавчих документів на підставі наявних у автоматизованій системі даних;

- автоматичне надсилання процесуальних документів в електронному вигляді та текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень учасникам судового процесу (провадження);

- передачу справ до електронного архіву.

Виходячи із призначення функціонування Положення про автоматизовану систему документообігу суду, наявна у ньому інформація про стан розгляду справ/матеріалів кримінального провадження може бути надана лише тим фізичним та юридичним особам і лише стосовно таких справ/матеріалів кримінального провадження, в яких вони є учасниками процесу.

Надання будь-якої інформації стосовно справ іншим особам, які не є учасниками процесу, Положенням не передбачено.

Вказане в сукупності дає підстави стверджувати, що Положення про автоматизовану систему документообігу суду містить інформацію із відправлення правосуддя, отримання якої здійснюється виключно відповідно до процесуальних законів, Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», і не є предметом регулювання Законом України «Про доступ до публічної інформації».

З урахуванням наведеного вище системного аналізу положень Законів України «Про судоустрій і статус суддів», «Про доступ до судових рішень» та «Про доступ до публічної інформації» та встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що запитувана ОСОБА_1 інформація є інформацією із відправлення правосуддя, тому її отримання здійснюється виключно відповідно до процесуальних законів, Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», і не є предметом регулювання Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Оскільки жодне із судових рішень, які були предметом запитів ОСОБА_1 до Ківерцівського районного суду Волинської області в порядку Закону № 2939-VI, ніяким чином не стосувалися його прав, свобод, інтересів чи обов'язків, то в силу пункту 3 частини сьомої статті 9 Закону №3262-IV він не має права доступу до таких рішень, але відповідно до частини третьої статті 4 цього ж Закону може реалізувати право доступу до них як користувач Реєстру шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Викладені у позовній заяві обставини, пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні та долучені ним до матеріалів справи докази у вигляді роздруківок з Реєстру свідчать, що ОСОБА_1 скористався правом доступу до судових рішень, оприлюднених у Єдиному державному реєстрі судових рішень, і реалізував своє право як користувач.

Окрім цього, згідно з положеннями статті 5 Закону № 2657-XII право на інформацію обмежено тією інформацією, яка необхідна конкретній особі для подальшої реалізації нею інших прав, свобод і законних інтересів.

Як встановив суд, запитувана ОСОБА_1 інформація такою не є.

Ураховуючи висновок суду про те, що запитувана ОСОБА_1 інформація із відправлення правосуддя не є предметом регулювання Законом України «Про доступ до публічної інформації», доводи позивача про порушення відповідачем цього Закону і розробленого на його виконання Положення Ківерцівського районного суду Волинської області про порядок організації доступу до публічної інформації, що знаходиться у володінні суду, при розгляді його інформаційних запитів є безпідставними.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до положень статті 94 КАС України не підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за подання даного позову.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.

Повний текст постанови виготовлено 19 січня 2015 року.