Справа № 542/1941/14-а
Суддя: Івко В. М.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2015 року Справа № 542/1941/14-а

2-а/542/6/15

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Івка В.М.,

при секретарі - Зимівець Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Нові Санжари, вул. Леніна, 32, Полтавської області, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області, третя особа Управління праці та соціального захисту населення Новосанжарської райдержадміністрації, про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

16.12.2014 року позивач звернувся з адміністративним позовом до відповідача, де прохає суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження ВП№34362492 від 03.12.2014 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином увідомленим про час і місце розгляду справи.

Відповідач, третя особа в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином увідомленими про час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, давши належну оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області від 03.12.2014 року вдруге закінчено виконавче провадження ВП №34362492, з примусового виконання виконавчого листа № 2а-688/11, виданого 27.08.2012 року Новосанжарським районним судом Полтавської області про:

- зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Новосанжарської районної державної адміністрації та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавської області здійснити перерахунок та виплатити позивачу ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 р. та 2010 р. в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на момент виплати відповідно до ст. 48 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати визначеної Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік, з урахуванням здійснених виплат;

- зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Новосанжарської районної державної адміністрації та Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю при встановленні II групи інвалідності в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на момент виплати відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з розміру мінімальної заробітної плати визначеної Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік.

Зазначену постанову про закінчення виконавчого провадження позивач отримав 06.12.2014 року.

Вищезгадані виконавче провадження закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" з посиланням на те, що відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" (загальні умови виконання рішень зобов'язального характеру) вжито вичерпних заходів для примусового виконання рішення.

Однак, суд вважає такі дії державного виконавця передчасними а тому незаконними.

Так, відповідно до положень пункту 11 частини 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Статтею 75 частинами 1, 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до ст. 25 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання.

Частиною 3 ст. 75 вказаного Закону зазначено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності, згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець,та повертає виконавчий документ до суду чи іншому органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином в адміністративному процесі запроваджено концепцію презумпції вини суб'єкта владних повноважень, з огляду на що фізична особа - позивач не повинен доводити, що його законні права та інтереси порушено.

Саме суб'єкт владних повноважень, в даному випадку відповідач, зобов'язаний довести, що закінчуючи виконавче провадження на підставі положень пункту 11 частини 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень і у спосіб, що визначені законом. Таких доказів відповідачем суду не надано.

Крім того відповідачем не надано і доказів того, що він перевіряв поважність причин невиконання судового рішення, накладав штрафи та вносив подання правоохоронним органам.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій територій України.

Аналогічне правило міститься і в статях 7, 14 та частині 1 ст. 255 КАС України.

Таким чином, висновки державного виконавця про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження без фактичного прийняття будь - яких заходів для виконання постанови суду, є необґрунтованими.

Державним виконавцем не вжито усіх дій, передбачених чинним законодавством для забезпечення виконання судового рішення, натомість винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, яка позбавляє позивача права повторно пред'явити виконавчий лист до виконання.

Статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження. У разі закінчення виконавчого провадження скасовуються інші здійснені державним виконавцем заході примусового виконання рішення, а також інші дії, необхідні у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Закриття виконавчого провадження є фактично відмовою у повному виконанні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (справа "Кечко проти України" від 08.11.2005 року), реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не може бути прийняте до уваги.

Системний аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" та наведеного рішення Європейського суду з прав людини, дає підстави зробити висновок про те, що закінчення виконавчого провадження ВП №34362492 від 03.12.2014 року за виконавчим листом № 2а-688/11 державним виконавцем, як представником адміністративних органів держави, здійснено з порушення прав позивача.

Таким чином відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення про закінчення виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 7-11, 71, 160-163КАС України, ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження", суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження ВП №34362492 від 03.12.2014 року.

Апеляція на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії до Харківського Апеляційного адміністративного суду, через Новосанжарський районний суд.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно:

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області В.М. Івко