Справа № 826/18678/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. № 1/537
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

м. Київ

19 грудня 2014 року 10:00 № 826/18678/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Клочкової Н.В., суддів: Гарника К.Ю., Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Прайд»
до 1) Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві 2) Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Прайд» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач 1) та Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 2) з наступними позовними вимогами:

1) визнати дії державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві з розірвання в односторонньому порядку договору між товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Прайд" та державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві № від 04.09.2014 року про визнання електронних документів протиправними та поновити дію Договору про визнання електронних документів № від 04.09.2014 року;

2) визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо:

- неприйняття та відмови в реєстрації податкової накладної ТОВ "Бізнес Прайд" з податку на додану вартість № 1 від 20.10.2014 року;

- неприйняття та відмови в реєстрації податкової декларації ТОВ "Бізнес Прайд" з податку на додану вартість за жовтень 2014 року;

- неприйняття та відмови в реєстрації Реєстру виданих та отриманих податкових накладних ТОВ "Бізнес Прайд" за жовтень 2014 року;

- неприйняття та відмови реєстрації Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ТОВ "Бізнес Прайд" форми № 1ДФ за 3 квартал 2014 року;

3) вважати прийнятими та зареєстрованими протягом операційного дня, коли їх було надіслано ТОВ "Бізнес Прайд" наступні електронні документи:

- в Єдиному державному реєстрі податкових накладних - податку накладну № 1 від 20.10.2014 року прийнятою та зареєстрованою 03Д1-2014 року в 15:06:14;

- в Інформаційній системі "Податковий блок" - податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року прийнятою та зареєстрованою 18.11.2014 року в 16:04:56;

- в Інформаційній системі "Податковий блок" - Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року прийнятим і зареєстрованим 18.11.2014 року в 16:05:06;

- в Інформаційній системі "Податковий блок" - Податкового розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми № 1ДФ за 3 квартал 2014 року прийнятим і зареєстрованим 04.11.2014 року в 16:01:44;

4) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві форми "р" № від 17.11.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 170,00 гривень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2014 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/18678/14.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2014 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 17.12.2014 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача-2 заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового засідання по справі.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 17.12.2014 суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Бізнес Прайд» та ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було укладено договір про визнання електронних документів (т. 1, арк. 17-19).

Однак, як вбачається із позовної заяви, позивач стверджує, що ТОВ «Бізнес Прайд» 06.11.2014 отримало лист ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 23.10.2014 № 1224/10/26-57-10-11 про розірвання договору від 08.09.2014 № в односторонньому порядку, оскільки згідно наданої податковою міліцією Форми 2 від 23.10.2014 № 3499 встановлено, що ТОВ «Бізнес Прайд», за адресою м. Київ, пр-т Леся Курбаса, 19/11 відсутнє (т. 1, арк. 22).

У зв'язку з чим, 10.11.2014 ТОВ «Бізнес Прайд» направило засобами електронного зв'язку до контролюючого органу договір про визнання електронних документів, який не був прийнятий, оскільки місцезнаходження юридичної особи не відповідає інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т. 1, арк. 36-38).

Проте, позивач засобами електронного зв'язку направив податкову звітність, яка не була прийнята, оскільки для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з МДЗУ, а саме:

- 03.11.2014 податкову накладну від 20.10.2014 № 1 (т. 1, арк. 21);

- 18.11.2014 реєстр виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року (т. 1, арк. 30-32);

- 18.11.2014 податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2014 року та розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) від 18.11.2014 (т. 1, арк. 27-29);

- 04.11.2014 податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форми № 1ДФ) (т. 1, арк.33).

Крім того, відповідачем-1 було проведено камеральну перевірку даних у податковій звітності з ПДВ ТОВ «Бізнес Прайд» () за вересень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 17.11.2014 № 2709/26-57-15-01-10 (т. 1, арк. 34-35).

Відповідачем за результатами перевірки встановлено неподання податкової звітності з ПДВ за вересень 2014 року, граничний термін подання якої закінчився 20.10.2014.

Відтак, ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві дійшла висновку, що ТОВ «Бізнес Прайд» порушено вимоги пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 ПК України.

На підставі складеного акту перевірки від 17.11.2014 № 2709/26-57-15-01-10 податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 17.11.2014:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 170,00 грн. (т. 1, арк. 35, на звороті).

Однак, позивач не погоджується з такою позицією відповідачів, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відтак, щодо позовної вимоги про визнання дій державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві з розірвання в односторонньому порядку договору між товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Прайд" та державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві № від 04.09.2014 року про визнання електронних документів протиправними та поновлення дії Договору про визнання електронних документів № від 04.09.2014 року суд зазначає наступне.

За умовами п. 4 розділу 6 договору про визнання електронних документів орган державної податкової служби має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Як вбачається з листа державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 23.10.2014 № 1224/10/26-57-10-11 "Про розірвання договору", посилань на першу умову п. 4 розділу 6 договору про визнання електронних документів - ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих не має.

Позивач, на спростування доводів відповідача про зміну платником місця реєстрації, надав суду докази, відповідно до яких товариство знаходиться за адресою: 03194, м. Київ, пр-т Леся Курбаса, 19/11, що підтверджується: випискою з ЄДР, договором суборенди офісного приміщення від 24.06.2014 № 11/14, акт здачі-прийняття офісного приміщення, описи документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Підтвердження відомостей про юридичну особу» від 05.11.2014, від 21.11.2014, Інформацію з пошуку в ЄДР, актом перевірки від 17.11.2014 № 2709/26-57-15-01-20, згідно якого зазначена вищенаведена адреса позивача, а саме товариство має стан « 0» - платник податків за основним місцем обліку (Т. 1, арк. 13, 23-26, 34-35).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Враховуючи те, що державним реєстратором Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців не вносилися зміни щодо місцезнаходження позивача або запис про відсутність товариства за місцезнаходженням, то розірвання договору про визнання електронних документів № податковим органом в одностаронньому порядку з посиланням на ст. 651 ЦК України є протиправним.

Ч. 3 ст. ст. 651 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від договору у повному обсязі або частково, дозволяється у разі, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом та зазначено, що лише у відповідності до даних умов договір відповідно є розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, у податкового органу не має рішення суду про зміну або розірвання договору через істотні порушення позивачем умов договору.

Судом було встановлено, що умова про одностороннє розірвання органом ДПС спірного договору закріплена у п. 4 розділу 6 договору № про визнання електронних документів, згідно якої орган державної податкової служби має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що новий посилений сертифікат позивач не мав обов'язку подавати, а його місце реєстрації не змінювалось.

Відтак, були відсутні будь-які підстави для розірвання договору в односторонньому порядку, які передбачені договором чи Цивільним кодексом України.

Відтак, у ДПІ у Святошинському районі м. Києва Головного управління Міндоходів у м. Києві не було підстав для розірвання договору з позивачем в односторонньому порядку з підстав передбачених умовами договору, а умов передбачених законом для відповідного розірвання договору відповідач також не дотримався.

Отже, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправними дій державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві з розірвання в односторонньому порядку договору між товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Прайд" та державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві № від 04.09.2014 року про визнання електронних документів протиправними підлягає задоволенню.

У разі волевиявлення суб'єкта господарювання та дотримання вимог передбачених ПК України, Закону № 851, наказу ДПА України від 10.04.2008 р. № 233 "Про подання електронної податкової звітності", зареєстрованого в Мін'юсті України 16.04.2008 р. за №320/15011 договір про визнання електронних документів може бути укладено повторно.

Згідно п. 5 розділу 3 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, платник податків:

- отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці;

- отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

- ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки);

- надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;

- після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

В той же час, згідно п. 6 розділу 3 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит:

- видає два примірники договору;

- записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

- приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів;

- звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору;

- після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Згідно Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, повноваження щодо підписання договору визнання електронних документів є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією органів Державної податкової служби, в даному випадку - ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, яка після звіряння реквізитів, вказаних у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС або підписує договір, або повертає платнику податків у разі невідповідності реквізитів.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів.)

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається в дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Крім того, суду невідомі обставини, що відповідач-2 не поновить самостійно договір про визнання електронних документів № від 04.09.2014 або не укладе з позивачем новий договір, враховуючи рішення суду в даній справі.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо поновлення дії договору про визнання електронних документів № від 04.09.2014.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Державної фіскальної служби України щодо неприйняття та відмови в реєстрації податкової накладної ТОВ "Бізнес Прайд" з податку на додану вартість № 1 від 20.10.2014 року; податкової декларації ТОВ "Бізнес Прайд" з податку на додану вартість за жовтень 2014 року; Реєстру виданих та отриманих податкових накладних ТОВ "Бізнес Прайд" за жовтень 2014 року; Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ТОВ "Бізнес Прайд" форми № 1ДФ за 3 квартал 2014 року та вважати прийнятими та зареєстрованими протягом операційного дня, коли їх було надіслано ТОВ "Бізнес Прайд" наступні електронні документи: в Єдиному державному реєстрі податкових накладних - податку накладну № 1 від 20.10.2014 року прийнятою та зареєстрованою 03Д1-2014 року в 15:06:14; в Інформаційній системі "Податковий блок" - податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року прийнятою та зареєстрованою 18.11.2014 року в 16:04:56; в Інформаційній системі "Податковий блок" - Реєстр виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року прийнятим і зареєстрованим 18.11.2014 року в 16:05:06; в Інформаційній системі "Податковий блок" - Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми № 1ДФ за 3 квартал 2014 року прийнятим і зареєстрованим 04.11.2014 року в 16:01:44 суд зазначає наступне.

Згідно вимог п. 49.2 ст. 49 ПК України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з п.48.1 ст.48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до п. 49.15 ст.49 ПК України, податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Пунктом 48.3 статті 48 ПК України передбачено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно п. 45.2 ст. 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені в Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку.

Ця Інструкція поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Згідно п. 7.3 розділу ІІІ Інструкції, після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідністі електронного документа затвердженому формату (стандарту).

Відповідно до п. 7.4 розділу ІІІ Інструкції, перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Згідно п. 7.5 розділу ІІІ Інструкції, підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Відповідно до п. 7.6 розділу ІІІ Інструкції, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Згідно п. 4.1 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом ДПС України від 14.06.2012 № 516 (далі - Методичні рекомендації № 516), податкова декларація, розрахунок (далі - податкова звітність) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом, у випадках, визначених Кодексом) контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків, у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною (п. 46.1 ст. 46 Кодексу).

Відповідно до п. 4.6 Методичних рекомендацій № 516, для приймання документів податкової звітності, яка подається особисто платником податків, в ОДПС повинно бути спеціально виділене та обладнане за принципом операційного залу приміщення із встановленими робочими станціями із системою приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності (за технологією "єдине вікно").

Податкова звітність приймається підрозділом приймання та обробки податкової звітності (за необхідності в останні дні строку подання звітності із залученням працівників інших підрозділів або операторів за договорами цивільно-правового характеру) з попередньою перевіркою наявності та достовірності заповнення усіх обов'язкових реквізитів.

Під перевіркою достовірності обов'язкових реквізитів слід розуміти відповідність зазначених у деклараціях обов'язкових реквізитів реєстраційним даним платника із довідників, які експлуатуються в ОДПС.

Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (пп. 48.3, 48.4 ст. 48 Кодексу).

Згідно п. 4.7 Методичних рекомендацій № 516, на етапі приймання документів податкової звітності інспектори, які здійснюють приймання, виконують перевірку оформлення документів відповідно до загальних вимог та наявність обов'язкових додатків до декларацій.

Відповідно до п. 4.8 Методичних рекомендацій № 516, форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідного податку та збору.

Обов'язкові реквізити (п. 48.3 ст. 48 Кодексу):

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку або податкової декларації за поточний податковий період, в якій виправляються помилки минулих періодів);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або серії та номери паспортів (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (для фізичних осіб - підприємців - за наявності).

Крім цього:

декларація подається обов'язково з додатками у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації (п. 46.1 ст. 46 Кодексу);

декларація з податку на додану вартість подається особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість (ст. ст. 180 - 183 Кодексу).

Пунктом 4.13 Методичних рекомендацій № 516, податкова звітність складається та надсилається до ЦОЕЗ в електронному вигляді з накладанням ЕЦП засобами телекомунікаційного зв'язку без додання роздрукованих оригіналів на паперових носіях відповідно до наказу ДПА України від 10.04.2008 N 233 "Про подання електронної податкової звітності".

Згідно ст. 1 та Методичних рекомендацій № 516, ЦОЕЗ - центр обробки електронних звітів - структурний підрозділ адресата звітності, який виконує функції інформаційно-технічного адміністратора централізованої системи електронної звітності, що включають одержання, перевірку цілісності електронних звітів, внесення їх даних до бази даних АЗ, зберігання протягом установленого строку, а також передачу структурним підрозділам адресата звітності, в той час як, адресат звітності - органи державної податкової служби - ОДПС.

Відповідно до п. 4.4 Методичних рекомендацій № 516, прийняття податкової декларації є обов'язком ОДПС.

Відмова посадової особи ОДПС прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених статтями 48 та 49 Кодексу, у тому числі висунення будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

Згідно п. 4.14 Методичних рекомендацій № 516, у разі подання платником податків до органу ДПС податкової декларації (у тому числі надісланої поштою або засобами електронного зв'язку), заповненої з порушеннями пп. 48.3 - 48.4 ст. 48 Кодексу, такий орган ДПС зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення (у разі подання в електронному вигляді платнику надсилається квитанція) про відмову у прийнятті податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (Додаток 6 до Методичних рекомендацій).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Бізнес Прайд» направило засобами електронного зв'язку податкову звітність, згідно укладеного з ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві договору про визнання електронних документів № , а саме:

- 18.11.2014 податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2014 року та розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) від 18.11.2014 (т. 1, арк. 27-29);

- 04.11.2014 податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форми № 1ДФ) (т. 1, арк.33).

Однак, як вбачається із позовної заяви, позивач стверджує, що ТОВ «Бізнес Прайд» 06.11.2014 отримало лист ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 23.10.2014 № 1224/10/26-57-10-11 про розірвання договору від 08.09.2014 № в односторонньому порядку, оскільки згідно наданої податковою міліцією Форми 2 від 23.10.2014 № 3499 встановлено, що ТОВ «Бізнес Прайд», за адресою м. Київ, пр-т Леся Курбаса, 19/11 відсутнє (т. 1, арк. 22).

Крім того, судом було встановлено, що п. 5 розділу 6 договору про визнання електронних документів визначено, що у разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається (т. 1, арк. 18).

Крім цього, суд звертає увагу позивача, що згідно п. 5 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, у разі подання податкового документа в електронному вигляді платник податків має право не подавати податкові документи на паперових носіях.

Відтак, укладання з органом Міндоходів договору про визнання електронних документів надає платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до контролюючого органу податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, розірвання договору про визнання електронних документів жодним чином не впливає на можливість позивача виконувати передбачений ПК України обов'язок щодо подання податкової звітності. Окрім того, позивачем не надано жодного доказу відмови податкового органу у прийнятті податкової звітності, направленої засобами поштового зв'язку або врученої відповідачу-1 особисто, як і не надано доказів перешкоджання відповідачами у виконанні обов'язку позивача щодо подання податкової звітності.

Відтак, враховуючи, що 23.10.2014 ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві було розірвано договір з ТОВ «Бізнес Прайд» № про визнання електронних документів, суд дійшов висновку, що податкова звітність (податкова декларація з ПДВ за жовтень 2014 року та розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) від 18.11.2014 та податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форми № 1ДФ)) були правомірно не прийняті Державною фіскальною службою України, оскільки, вищевказана податкова звітність була скерована засобами електронного зв'язку, хоча позивачу на момент їх направлення було достеменно відомо, що договір про визнання електронних документів був відсутній.

Крім того, згідно з пунктом 1 Наказу ДПС України від 24 грудня 2012 року № 1197, введено з 01.01.2013 ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби усіх рівнів.

Згідно п. 2.1. наказу Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 року.

Згідно інформації з офіційного веб-сайту Державної фіскальної служби України (http://sfs.gov.ua), у рамках інтегрованої автоматизованої інформаційної системи ДПС передбачено розробку та впровадження системи „Податковий блок".

Система призначена для виконання завдань, покладених на органи ДПС:

- інформування платників податків про їх податкові зобов'язання та надання роз'яснень податкового законодавства;

- податковий облік та реєстрація платників податків;

- прийом та обробка документів податкової звітності та облік платежів;

- перевірка податкової звітності на відповідність вимогам та нормам, встановленим законодавчими та нормативними актами України;

- застосування заходів із погашення податкового боргу у випадках порушення податкової дисципліни з боку платників податків;

- вирішення спірних питань щодо сум податкових донарахувань та податкового боргу тощо.

Враховуючи те, що позовна вимога про зобов'язання відповідача відобразити в Інформаційній системі "Податковий блок" є похідною від позовної вимоги про визнання протиправними дій у невизнанні податкової звітності, та, враховуючи, що судом не встановлена протиправність невизнання відповідачем податкової звітності ТОВ «Бізнес Прайд» з податку на додану вартість суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов'язання відповідача відобразити в Інформаційній системі "Податковий блок" - податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року прийнятою та зареєстрованою 18.11.2014 року в 16:04:56; в Інформаційній системі "Податковий блок" - Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми № 1ДФ за 3 квартал 2014 року прийнятим і зареєстрованим 04.11.2014 року в 16:01:44.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Державної фіскальної служби України щодо неприйняття та відмови в реєстрації податкової декларації ТОВ "Бізнес Прайд" з податку на додану вартість за жовтень 2014 року; Реєстру виданих та отриманих податкових накладних ТОВ "Бізнес Прайд" за жовтень 2014 року; Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ТОВ "Бізнес Прайд" форми № 1ДФ за 3 квартал 2014 року та вважати прийнятими та зареєстрованими протягом операційного дня, коли їх було надіслано ТОВ "Бізнес Прайд" наступні електронні документи: в Інформаційній системі "Податковий блок" - податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року прийнятою та зареєстрованою 18.11.2014 року в 16:04:56; в Інформаційній системі "Податковий блок" - Реєстр виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року прийнятим і зареєстрованим 18.11.2014 року в 16:05:06; в Інформаційній системі "Податковий блок" - Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми № 1ДФ за 3 квартал 2014 року прийнятим і зареєстрованим 04.11.2014 року в 16:01:44.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: a) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: a) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач надіслав відповідачеві-2 (ДФС України) податкову накладну від 20.10.2014 № 1 (03.11.2014) для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та Реєстр видатних та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року (18.11.2014).

Згідно підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Отже, Податковим кодексом України визначено обов'язок з реєстрації податкових накладних та передбачені певні негативні наслідки для учасників господарських правовідносин у випадку невиконання такого обов'язку.

При цьому, встановлення порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних нормами Податкового кодексу України делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі за текстом - Порядок), внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі Державній податковій службі з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Відповідно до пункту 8 Порядку для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 9 Порядку причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є наявність помилок, відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачеві було відмовлено у прийнятті та реєстрації податкової накладної від 20.10.2014 № 1, яка була направлена 03.11.2014 та Реєстру видатних та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року, направленого 18.11.2014.

Крім того, згідно квитанцій № 1 про відмову у прийнятті вищенаведених документів зазначено, що для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з МДЗУ.

Крім того, як було вже встановлено судом, ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві було протиправно розірвано договір № про визнання електронних документів, укладеного з ТОВ «Бізнес Прайд».

Проте, як вбачається із норм податкового законодавства, ТОВ «Бізнес Прайд» зобов'язано надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відтак, ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, розірвавши договір № про визнання електронних документів, та Державна фіскальна служба України, не приймаючи до реєстрації податкову накладну від 20.10.2014 № 1 та Реєстр видатних та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року, суттєво порушили права ТОВ «Бізнес Прайд» щодо виконання обов'язку у видачі покупцю податкової накладної, яка підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги в частині визнання протиправними дій Державної фіскальної служби України щодо неприйняття та відмови в реєстрації податкової накладної ТОВ "Бізнес Прайд" з податку на додану вартість № 1 від 20.10.2014 року; Реєстру виданих та отриманих податкових накладних ТОВ "Бізнес Прайд" за жовтень 2014 року та вважати прийнятими та зареєстрованими протягом операційного дня, коли їх було надіслано ТОВ "Бізнес Прайд" наступні електронні документи: в Єдиному державному реєстрі податкових накладних - податку накладну № 1 від 20.10.2014 року прийнятою та зареєстрованою 03Д1-2014 року в 15:06:14; в Інформаційній системі "Податковий блок" - Реєстр виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року прийнятим і зареєстрованим 18.11.2014 року в 16:05:06.

Щодо позовної вимоги про визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві форми "р" № від 17.11.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 170,00 гривень суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі ст. 76 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведено камеральну перевірку даних у податковій звітності з ПДВ ТОВ «Бізнес Прайд» () за вересень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 17.11.2014 № 2709/26-57-15-01-10 (т. 1, арк. 34-35).

Відповідачем за результатами перевірки встановлено неподання податкової звітності з ПДВ за вересень 2014 року, граничний термін подання якої закінчився 20.10.2014.

Відтак, ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві дійшла висновку, що ТОВ «Бізнес Прайд» порушено вимоги пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 ПК України.

На підставі складеного акту перевірки від 17.11.2014 № 2709/26-57-15-01-10 податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 17.11.2014:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 170,00 грн. (т. 1, арк. 35, на звороті).

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п. 76.1 ст. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Відповідно до п. 76.2 ст. 76 ПК України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно п. 86.2 ст. 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 49.2 ст. 49 ПК України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. 203.1 ст. 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно п. 49.3 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Отже, згідно норм ПК України вбачається, що платник ПДВ зобов'язаний подати податкову декларацію за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця або особисто, або поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення, або засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб.

Відтак, ПК України жодним чином не обмежує право платника податків на подання податкової звітності, а, навпаки, надає платнику право вибору.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Бізнес Прайд» 17.10.2014 подало засобами електронного зв'язку податкову звітність (податкову декларацію з ПДВ за вересень 2014 року, Т. 1, арк. 20-на звороті).

Крім того, як підтверджується квитанцією № 2 (Т. 1, арк. 20-на звороті) податкову декларацію з ПДВ за вересень 2014 року було прийнято відповідачем-2.

Крім цього, як вбачається із листа ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 23.10.2014 № 1224/10/26-57-10-11 про розірвання договору від 08.09.2014 № в односторонньому порядку, відповідач жодним чином не повідомляє позивача про відмову у прийнятті податкової декларації з ПДВ за вересень 2014 року, яка була направлена засобами електронного зв'язку.

Відповідно до пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 ПК України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, позивач не надав суду письмове повідомлення ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про відмову у прийнятті податкової декларації ТОВ «Бізнес Прайд» з ПДВ за вересень 2014 року.

У зв'язку з чим, суд звертає увагу ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, що згідно п. 7.5 розділу ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Отже, в матеріалах справи наявний доказ, а саме квитанція № 2 (Т. 1, арк. 20-на звороті), яка підтверджує факт подання позивачем податкову декларацію з ПДВ за вересень 2014 року та яка була прийнята ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Крім цього, згідно вимог п. 7.5 розділу ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС, відтак, відповідач-2 був обізнаний в поданні позивачем податкової декларації з ПДВ за вересень 2014 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві протиправно застосувала до позивача фінансову санкцію за неподання податкової декларації з ПДВ за вересень 2014 року, оскільки такі твердження спростовуються квитанцією № 2 (Т. 1, арк. 20-на звороті).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві форми "р" № від 17.11.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 170,00 гривень підлягає задоволенню.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані, а тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Прайд» задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві з розірвання в односторонньому порядку договору між товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Прайд" та державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві № від 04.09.2014 року про визнання електронних документів.

3. Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо: неприйняття та відмови в реєстрації податкової накладної ТОВ "Бізнес Прайд" з податку на додану вартість № 1 від 20.10.2014 року; неприйняття та відмови в реєстрації Реєстру виданих та отриманих податкових накладних ТОВ "Бізнес Прайд" за жовтень 2014 року.

4. Вважати прийнятими та зареєстрованими протягом операційного дня, коли їх було надіслано ТОВ "Бізнес Прайд" наступні електронні документи: в Єдиному державному реєстрі податкових накладних - податку накладну № 1 від 20.10.2014 року прийнятою та зареєстрованою 03Д1-2014 року в 15:06:14; в Інформаційній системі "Податковий блок" - Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року прийнятим і зареєстрованим 18.11.2014 року в 16:05:06.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві форми "Р" № від 17.11.2014 року.

6. В іншій частині позову відмовити.

7. Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Прайд» () понесені судові витрати в розмірі 55,78 грн. ( п'ятдесят п'ять грн. 78 коп.).

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо постанова не оскаржена в апеляційному порядку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя Н.В. Клочкова

Судді К.Ю. Гарник

О.П. Огурцов