Справа № 804/20629/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність начальника КЕВ м. Дніпропетровська, як керівника органу приватизації, яка виразилась в не розгляді заяви ОСОБА_1 вх. № 3049 від 04.12.2014 р. щодо передачі у приватну власність квартири, яку він займає разом з членами його родини на підставі ордеру № НОМЕР_1 від 01 вересня 1993 року за адресою АДРЕСА_1 та не прийнятті рішення по цій заяві в порядку, передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" та згідно процедури, передбаченої "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009р.;
- зобов'язати начальника КЕВ м. Дніпропетровська, як керівника органу приватизації, розглянути та прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_1 про передачу в приватну власність квартири , яку він разом з членами його родини займає на умовах найму на підставі ордеру № НОМЕР_1 від 01 вересня 1993 року за адресою АДРЕСА_1 згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" та «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 р. та вжити необхідних заходів щодо приватизації цієї квартири.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач не може приватизувати своє житло. Тому, керуючись ст. ст. 40, 47 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 6, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Наказом Міністра оборони України №1 від 03.01.1993 р., Наказом Міністра оборони України №569 від 15.09.2011 р. "Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад", позивач звернувся із заявою від 04.12.2014 року до відповідача, що є уповноваженим органом з приватизації в смт. Черкаське, про передачу в приватну власність квартири, яку він займає. Замість розгляду заяви згідно встановленої процедури та надання рішення про приватизацію, згідно "Положення про порядок передачі квартир, (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 р., на заяву (вх.3049 від 04.12.2014р.) отримано відповідь №3782 від 11.12.2014 року, що військове містечко смт. Черкаське включено до числа «закритих» і яке не підпадає під приватизацію житлового фонду. Позивач просить суд захистити його право на приватизацію квартири, в якій він проживає.
23.12.2014 року представником відповідача до суду подано письмові заперечення, в яких свою позицію обґрунтовував тим, що згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-ХІІ не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів. дендрологічних, (оологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей): квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) виселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Начальником Генерального штабу Головнокомандувачем Збройних Сил України генерал-полковником Замана В.М. в серпні 2013 року був затверджений перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд. В даний перелік ввійшли смт. Черкаське та смт. Гвардійське. До того ж у примітках до цього переліку зазначено, що житловий фонд зазначених військових містечок не підлягає передачі органам місцевого самоврядування та приватизації.
Крім того, відповідач зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню також з тих підстав, що відповідь на заяву від 04.12.2014 року КЕВ м. Дніпропетровська була розглянута 11.12.2014р. та надана відповідь за вих. №3782.
Представником відповідача в судовому засіданні було заявлено клопотання про залучення Міністерства оборони України в якості третьої особи на стороні відповідача.
Представник позивача проти задоволення клопотання заперечував.
Судом відмовлено у задоволення клопотання про залучення третьої особи.
У судовому засіданні 23 грудня 2014 року судом ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проживає з 1993р. в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.
Вселення в зазначену квартиру відбулося на підставі ордеру НОМЕР_1 від 01.09.1993р., виданого Гвардійською КЕЧ району.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Суттю правовідносин є правомірність вжиття/невжиття заходів щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 відповідно до заяви від 04.12.2014 року, поданої позивачем до відповідача.
Згідно із ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Правовий режим власності визначається виключно законами (п. 7 ч. 1 ст. 92 Конституції України).
Правовідносини регламентуються Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", який прийнято 19.06.1992 р. за №2482-XXII (далі - Закон України №2482-XXII).
В абзаці другому преамбули Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" №2482-XXII зазначено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України №2482-XXII приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Законом України №2482-XXII передбачений порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом на законних підставах, з обмеженням на приватизацію, визначеним ч. 2 ст. 2 цього Закону.
Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України №2482-XXII не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень.
Стаття 3 Закону України №2482-XXII визначає спосіб приватизації, згідно до якої приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.
Частиною 5 ст. 5 Закону України №2482-XXII передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
Організація проведення приватизації та оформлення права власності встановленні статтею 8 Закону України №2482-XXII.
Відповідно до ч. 1 ст. 8. Закону України №2482-XXII приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Чатиною 3 ст. 8 зазначеного Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Згідно із ч. 10 ст.8 Закону України №2482-XXII органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась із заявою від 04.12.2014 року до відповідача, що є уповноваженим органом з приватизації в смт. Черкаське.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що за результатом звернення мешканців до органу приватизації, вказаний орган зобов'язаний не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина прийняти рішення про передачу квартири у власність, або прийняти рішення про відмову в передачі, про що в той же строк повідомити заявника з посиланням на норму Закону та обставини, що стала підставою для відмови.
Суд зазначає, що відповідачем на звернення позивача було надо лист № 3782 від 11.12.2014 року, який не містить рішення в сенсі ст. 8 Закону України №2482-XXII, а саме: у ньому не зазначено ані про прийняття рішення про приватизацію квартири, ані про відмову у приватизації квартири. У листі № 3782 від 11.12.2014 року зазначено про те, що оформити передачу квартири у приватну власність відповідач не має повноважень.
Таким чином, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська розглянув заяву позивача, про те не прийняв по ній відповідного рішення згідно Закону України №2482-XXII, а відтак, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги - визнати протиправною бездіяльність начальника КЕВ м. Дніпропетровська, як керівника органу приватизації, яка виразилась в не розгляді заяви ОСОБА_1 вх. № 3049 від 04.12.2014 р. щодо передачі у приватну власність квартири, яку він займає разом з членами його родини на підставі ордеру № НОМЕР_1 від 01 вересня 1993 року за адресою АДРЕСА_1 та не прийнятті рішення по цій заяві в порядку, передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" та згідно процедури, передбаченої "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009р.
Керуючись частиною 2 статті 11 КАСУ, суд виходить за межі позовних вимог, так як це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача та визнає протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська щодо неприйняття рішення за заявою позивача від 04.12.2014 року № 3049 про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1 згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".
Щодо позовної вимоги про зобов'язання начальника КЕВ м. Дніпропетровська, як керівника органу приватизації, розглянути та прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_1 про передачу в приватну власність квартири, яку він разом з членами його родини займає на умовах найму на підставі ордеру № НОМЕР_1 від 01 вересня 1993 року за адресою АДРЕСА_1 згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" та «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року, та вжити необхідних заходів щодо приватизації цієї квартири, то суд зазначає наступне.
Повноваження суду при вирішенні адміністративної справи встановлено ст. 162 КАСУ, згідно якої у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язати вичинити певні дії, а також суд може прийняти й іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Питання щодо вжиття заходів щодо приватизації квартири має розглядати орган приватизації при прийнятті рішення за заявою позивача, яким на сьогодні у спірних правовідносинах є Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпропетровська.
В даному випадку, суд не вправі втручатись у внутрішню діяльність суб'єкта владних повноважень та вказувати наперед яке він повинен прийняти рішення.
Таким чином, суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги.
Однак, керуючись частиною 2 статті 11 КАСУ, суд виходить за межі позовних вимог, так як це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача та зобов'язує Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська прийняти рішення по суті заяви позивача від 04.12.2014 року № 3049 згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".
Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.
Одночасно, суд зазначає, що органом приватизації є саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська згідно наказу Міністра оборони України від 03.01.1993 року № 1 «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, що мешкають у будинках Міністерства оборони України», а не начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська.
Виходячи з положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує позивачу суму сплаченого судового збору в розмірі 36,54 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 04.12.2014р. вх. №3049 про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1 згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Зобов'язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська прийняти рішення по суті заяви від 04.12.2014р. вх. №3049 згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 36,54 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник