Справа № 826/18248/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 грудня 2014 року 13:11 № 826/18248/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Легейді Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "ЛПТ ТОРГ"
до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,
за участі представників сторін:

представника позивача Лашин О.А.,

представника відповідача Радчук В.А.,

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 17.12.2014 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "ЛПТ-ТОРГ" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач) з наступними позовними вимогами:

1) визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо відмови у прийнятті поданих ПП "ЛПТ-ТОРГ":

- звітної податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року від 17.10.2014;

- нової звітної податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року від 17.10.2014;

- звітних розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за вересень 2014 року від 17.10.2014;

- нових звітних розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за вересень 2014 року від 17.10.2014;

- звітного реєстру виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з ПДВ за вересень 2014 року від 17.10.2014;

- нового звітного реєстру виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з ПДВ за вересень 2014 року від 17.10.2014.

2) зобов'язати державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві подані ПП "ЛПТ-ТОРГ":

- звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року від 17.10.2014;

- нову звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року від 17.10.2014;

- звітні розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за вересень 2014 року від 17.10.2014;

- нові звітні розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за вересень 2014 року від 17.10.2014;

- звітний реєстр виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з ПДВ за вересень 2014 року від 17.10.2014;

- новий звітний реєстр виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з ПДВ за вересень 2014 року від 17.10.2014 днем їх фактичного отримання державною податковою інспекцію у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/18248/14.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні 17.12.2014 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Згідно Виписки з ЄДР - ПП "ЛПТ-ТОРГ" є юридичною особою та як платник податків з 10.06.2014 перебуває на обліку у ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (Т. 1, арк. 21-22).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2014 між ПП "ЛПТ-ТОРГ" та ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було укладено договір про визнання електронних документів № 190620141 (т. 1, арк. 24-26).

Проте, 11.09.2014 ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було розірвано в односторонньому порядку договір про визнання електронних документів № 190620141 від 19.06.2014 та повідомлено позивача листом № 8465/10/26-56-10-15 (т. 1, арк. 66).

Крім того, в даному листі відповідач зазначив, що податкова звітність надіслана засобами телекомунікаційного зв'язку вважатиметься не прийнятою.

Проте, позивач не погодився з такою позицією відповідача та оскаржив до суду дії відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів № 190620141 від 19.06.2014.

Як вбачається з постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2014 № 826/16724/14, адміністративний позов ПП "ЛПТ-ТОРГ" до ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів № 190620141 від 19.06.2014 (т. 1, арк.140-144).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ПП "ЛПТ-ТОРГ" направило засобами електронного зв'язку податкову звітність, а саме:

- звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року від 17.10.2014 (т. 1, арк. 30-33);

- нову звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року від 17.10.2014 (т. 1, арк. 34-37);

- звітні розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за вересень 2014 року від 17.10.2014 (т. 1, арк. 38-40);

- нові звітні розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за вересень 2014 року від 17.10.2014 (т. 1, арк. 41-43);

- звітний реєстр виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з ПДВ за вересень 2014 року від 17.10.2014(т. 1, арк. 44-52) ;

- новий звітний реєстр виданих та отриманих податкових накладних до звітної декларації з ПДВ за вересень 2014 року від 17.10.2014 (т. 1, арк. 53-61).

Проте, як вбачається з квитанцій № 1 (т. 1, арк. 62-65), відповідачем не прийнято вказану податкову звітність ПП "ЛПТ-ТОРГ" у зв'язку з виявленою помилкою - для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з МДЗУ.

Відтак, позивач вважає протиправними дії ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо неприйняття податкової звітності ПП "ЛПТ-ТОРГ" в електронній формі.

Проте, відповідач в запереченнях на позов зазначає, що ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було складено відповідні документи про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням форми (т. 1, арк. 117-122) та розірвано договір про визнання електронних документів № 190620141 від 19.06.2014 (т. 1, арк. 123), що і стало причиною для невизнання податкової звітності податковою декларацією.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступних міркувань.

Згідно вимог п. 49.2 ст. 49 ПК України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з п.48.1 ст.48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до п. 49.15 ст.49 ПК України, податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Пунктом 48.3 статті 48 ПК України передбачено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно п. 45.2 ст. 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені в Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 р. № 233, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 р. за № 320/15011.

Ця Інструкція поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Згідно п. 7.3 розділу ІІІ Інструкції, після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідністі електронного документа затвердженому формату (стандарту).

Відповідно до п. 7.4 розділу ІІІ Інструкції, перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Згідно п. 7.5 розділу ІІІ Інструкції, підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Відповідно до п. 7.6 розділу ІІІ Інструкції, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Згідно п. 4.1 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом ДПС України від 14.06.2012 № 516 (далі - Методичні рекомендації № 516), податкова декларація, розрахунок (далі - податкова звітність) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом, у випадках, визначених Кодексом) контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків, у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною (п. 46.1 ст. 46 Кодексу).

Відповідно до п. 4.6 Методичних рекомендацій № 516, для приймання документів податкової звітності, яка подається особисто платником податків, в ОДПС повинно бути спеціально виділене та обладнане за принципом операційного залу приміщення із встановленими робочими станціями із системою приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності (за технологією "єдине вікно").

Податкова звітність приймається підрозділом приймання та обробки податкової звітності (за необхідності в останні дні строку подання звітності із залученням працівників інших підрозділів або операторів за договорами цивільно-правового характеру) з попередньою перевіркою наявності та достовірності заповнення усіх обов'язкових реквізитів.

Під перевіркою достовірності обов'язкових реквізитів слід розуміти відповідність зазначених у деклараціях обов'язкових реквізитів реєстраційним даним платника із довідників, які експлуатуються в ОДПС.

Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (пп. 48.3, 48.4 ст. 48 Кодексу).

Згідно п. 4.7 Методичних рекомендацій № 516, на етапі приймання документів податкової звітності інспектори, які здійснюють приймання, виконують перевірку оформлення документів відповідно до загальних вимог та наявність обов'язкових додатків до декларацій.

Відповідно до п. 4.8 Методичних рекомендацій № 516, форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідного податку та збору.

Обов'язкові реквізити (п. 48.3 ст. 48 Кодексу):

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку або податкової декларації за поточний податковий період, в якій виправляються помилки минулих періодів);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або серії та номери паспортів (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (для фізичних осіб - підприємців - за наявності).

Крім цього:

декларація подається обов'язково з додатками у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації (п. 46.1 ст. 46 Кодексу);

декларація з податку на додану вартість подається особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість (ст. ст. 180 - 183 Кодексу).

Пунктом 4.13 Методичних рекомендацій № 516, податкова звітність складається та надсилається до ЦОЕЗ в електронному вигляді з накладанням ЕЦП засобами телекомунікаційного зв'язку без додання роздрукованих оригіналів на паперових носіях відповідно до наказу ДПА України від 10.04.2008 N 233 "Про подання електронної податкової звітності".

Згідно ст. 1 та Методичних рекомендацій № 516, ЦОЕЗ - центр обробки електронних звітів - структурний підрозділ адресата звітності, який виконує функції інформаційно-технічного адміністратора централізованої системи електронної звітності, що включають одержання, перевірку цілісності електронних звітів, внесення їх даних до бази даних АЗ, зберігання протягом установленого строку, а також передачу структурним підрозділам адресата звітності, в той час як, адресат звітності - органи державної податкової служби - ОДПС.

Відповідно до п. 4.4 Методичних рекомендацій № 516, прийняття податкової декларації є обов'язком ОДПС.

Відмова посадової особи ОДПС прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених статтями 48 та 49 Кодексу, у тому числі висунення будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

Згідно п. 4.14 Методичних рекомендацій № 516, у разі подання платником податків до органу ДПС податкової декларації (у тому числі надісланої поштою або засобами електронного зв'язку), заповненої з порушеннями пп. 48.3 - 48.4 ст. 48 Кодексу, такий орган ДПС зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення (у разі подання в електронному вигляді платнику надсилається квитанція) про відмову у прийнятті податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (Додаток 6 до Методичних рекомендацій).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП "ЛПТ-ТОРГ" направило засобами електронного зв'язку податкову звітність, згідно укладеного з ДПІ у Подільському Головного управління Міндоходів у м. Києві договору про визнання електронних документів № 190620141 від 19.06.2014, оскільки постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2014 № 826/16724/14 визнано протиправними дії ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів № 190620141 від 19.06.2014.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, податкова звітність ПП "ЛПТ-ТОРГ" направлена засобами електронного зв'язку не буда визнана ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві податковою декларацією, оскільки договір про визнання електронних документів № 190620141 від 19.06.2014 на момент подання звітності в електронному вигляді був розірваний.

У зв'язку з чим, суд погоджується з позицією відповідача та звертає увагу позивача на положення ч. 1 та ч. 3 ст. 254 КАС України, згідно яких постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Отже, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання на всій території України.

Проте, як підтверджується матеріалами справи, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 826/16724/14 датована 27.11.2014, в той час як звітність була подана до відповідача ще 17.10.2014, тобто на момент подання податкової звітності постанова Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/16724/14 від 27.11.2014 не тільки не набрала законної сили, але й не існувала.

Крім того, судом було встановлено, що п. 5 розділу 6 договору № 190620141 від 19.06.2014 про визнання електронних документів визначено, що у разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається (т. 1, арк. 26).

Отже, на момент подання податкової звітності, договір № 190620141 від 19.06.2014 був розірваний, обов'язки сторін за договором були припинені, а тому документи в електронному вигляді надіслані позивачем до податкового органу не приймалися.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач жодним чином не порушив вимоги чинного законодавства під час відмови у прийнятті поданих ПП "ЛПТ-ТОРГ" податкових документів, оскільки договір № 190620141 від 19.06.2014 був розірваний.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що згідно п. 5 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, у разі подання податкового документа в електронному вигляді платник податків має право не подавати податкові документи на паперових носіях.

Відтак, укладання з органом Міндоходів договору про визнання електронних документів надає платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до контролюючого органу податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, розірвання договору про визнання електронних документів жодним чином не впливає на можливість позивача виконувати передбачений ПК України обов'язок щодо подання податкової звітності. Окрім того, позивачем не надано жодного доказу щодо подання податкової звітності до відповідача або особисто платником податків чи уповноваженою на це особою, або шляхом надсилання поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення, згідно п. 49.3 ст. 49 ПК України.

Отже, позивач жодним чином не був обмежений у виконанні податкового обов'язку щодо подання до податкового органу податкової звітності, оскільки п. 49.3 ст. 49 ПК України передбачене право вибору для платника податків щодо способів подання звітності, а саме: або особисто платником податків чи уповноваженою на це особою, або шляхом надсилання поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення, або засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відтак, спосіб подання податкової звітності за допомогою засобів електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством є лише одним із трьох допустимих способів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не скористався наданим йому правом щодо подання податкової звітності з ПДВ за вересень 2014 року або особисто платником податків чи уповноваженою на це особою, або шляхом надсилання поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення, оскільки доказів зворотнього суду не надано, та лише наполягає про прийняття податкової звітності за допомогою засобів електронного зв'язку в електронній формі.

Відтак, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу та враховуючи, що договір № 190620141 від 19.06.2014 про визнання електронних документів на момент подання звітності був розірваний, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

В даному випадку відсутнє документальне підтвердження судових витрат відповідача, а тому вони стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову приватного підприємства "ЛПТ-ТОРГ" повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо постанова не оскаржена в апеляційному порядку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Клочкова