Справа № 137/1861/14-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 137/1861/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Желіховський В.М.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

15 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Літинської селищної ради, третя особа без самостійних вимог Літинське комунальне підприємство "Комунсервіс" про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Літинської селищної ради, третя особа без самостійних вимог Літинське комунальне підприємство "Комунсервіс" про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до постанови Літинського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2014 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач повністю підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, клопотань про розгляд справи за їх участю не подали.

Заслухавши суддю-доповідача, думку позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову Літинського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2014 року - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді, звертаючись до суду першої інстанції та на аргументацію позовних вимог, позивач вказала на те, що в 1955 році рішенням Літинської селищної ради її була надана земельна ділянка розміром 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в смт.Літин по вул. Радянська 75, на якій вона побудувала житловий будинок з господарськими спорудами і проживає до цього часу. Приблизно в 1980 році в неї була вилучена частина земельної ділянки розміром 0,11 га і передана в постійне користування установі IB 301/п-1 відповідно до Державного акту серія ВН- 0010 №6 від 28.10.1994 року для будівництва триповерхового будинку. Після реорганізації установи IB 301 /п-1 у Літинську виправну колонію №123 триповерховий будинок та відповідна земельна ділянка як прибудинкова територія, були передані на баланс та обслуговування Літинському комунальному підприємству «Комунсервіс». В даний час частина земельної ділянки знаходиться вздовж її подвір'я і є захаращеною, дерева та кущі затіняють та заважають належним чином використовувати її земельну ділянку і вважає, що вона ,4, використовується не за призначенням, а тому може бути вилучена. Вона неодноразово зверталася до Літинської селищної ради із заявами про вилучення із користування КП «Комунсервіс» 200 кв.м. земельної ділянки та надання її в оренду, але її було відмовлено.

В лютому 2014 року вона звернулася до Літинської селищної ради із заявою про надання її дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо вилучення у землекористувача земельної ділянки площею 200 кв.м. та передачу її в оренду, однак її також було безпідставно відмовлено. Вважає, що дії голови селищної ради є незаконними, оскільки посилання на відсутність згоди землекористувача на вилучення земельної ділянки є передчасним. Перед прийняттям рішення її повинні були запропонувати звернутися із відповідною заявою до землекористувача і лише після цього приймати рішення. Посилання КП Комунсервіс" на те, що власники квартир є співвласниками прибудинкової території є також безпідставним, оскільки зазначена земельна ділянка передаватися у користування лише об'єднанню власників, але вона не передавалась так як таке об'єднання не було створено, а тому земельна ділянка знаходиться повному користуванні КП «Комунсервіс», а відтак позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів та просила визнати дії селищного голови протиправними, а також зобов'язати Літинську селищну раду вилучити в КП «Комунсервіс» земельну ділянку площею 200 кв.м. і повернути її в приватну власність.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції щодо позову в частині визнання протиправним дій селищного голови щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо землеустрою розмежування земельної ділянки розміром 200 кв.м. для вилучення її у користувача Літинського КП "Комунсерівіс", оскільки рішенням 21 сесії 6 скликання Літинської селищної ради №327 від 07.08.2012 року ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні її заяви, тим самим вже було розглянуто її заяву з зазначеного питання.

Що стосується зобов'язання Літинської селищної ради вилучити земельну ділянку в Літинського КП "Комунсервіс" та передачу її приватну власність позивачці, то суд першої інстанції зазначив, що оскільки вирішене питання вилучення та передачі земельних ділянок у власність відповідно до ст.149 ЗК України покладається на органи місцевого самоврядування.

Судова колегія апеляційної інстанції повністю погоджується з даним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору, в межах апеляційної скарги зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як передбачено ч.1 ст.2 цього ж Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Проте, ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» передбачає випадки коли звернення не розглядаються. Так, в частині другій цієї статті визначено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено ст.17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

З аналізу вищезазначеної норми Закону вбачається, що законодавцем встановлено, що не підлягає розгляду повторне одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Як встановлено судом першої інстанції та підтвердилось при апеляційному розгляді справи, позивачка неодноразово зверталась до Літинської селищної ради з одного і того ж питання, а саме щодо повернення їй земельної ділянки за рахунок прибудинкової території.

Більше того, як досліджено з матеріалів справи, дане питання було вже вирішено Літинською селищною радою по суті та надано ОСОБА_2, відповідь, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку по відмову у задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Що стосується посилання ОСОБА_2, на те, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено її стосовно позовних вимог про зобов'язання Літинську селищну раду вилучити земельну ділянку в Літинського КП "Комунсервіс" та передачу її приватну власність позивачці, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Порядок вилучення земельних ділянок регламентовані ст.149 ЗК України, згідно якої земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Разом з тим, колегія апеляційної інстанції зазначає, що суд не повинен вирішувати питання про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень, прийняти позитивне рішення щодо заяви позивача, адже суди не вправі втручатись в повноваження та діяльність суб'єктів владних повноважень, або ж підміняти їх.

Така позиція суду щодо неможливості підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008 року, згідно з якою, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Водночас, судова колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_2 не позбавлена права повторного звернення до Літинської селищної ради з заявою відповідно вимог чинного законодавства , а саме статті 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Літинського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи .

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.