Справа № 810/7124/14
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2015 року 810/7124/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Бориспільського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Бориспільський міськрайонний центр зайнятості з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю в сумі 3468,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, маючи статус безробітного, фактично не належав до категорії зайнятого населення, адже виконував певні роботи на підставі договорів підряду за винагороду і, таким чином, незаконно отримував допомогу по безробіттю. Оскільки відповідач відмовився добровільно повернути незаконно одержані кошти допомоги, позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення.

Ухвалою від 25.12.2014 судом відкрито провадження в адміністративній справі, судовий розгляд справи призначено на 15.01.2015.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони були повідомлені належним чином.

У призначений день і час сторони до суду не з'явились: позивач надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника; відповідач до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з ухвалою від 15.01.2015 постановив про розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження.

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю, в якій зазначив, що не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, не є суб'єктом підприємницької діяльності, не отримує будь-якої допомоги, передбаченої законодавством.

Згідно з наказом Бориспільського міськрайонного центру зайнятості від 08.07.2013 №НТ130708 ОСОБА_1 було надано статус безробітного, а згідно з наказом Бориспільського міськрайонного центру зайнятості від 15.07.2013 №НТ130715 призначено виплату допомоги по безробіттю.

Однак, як з'ясувалось, у період перебування на обліку в якості безробітного, ОСОБА_1 за винагороду виконував роботи на підставі договорів підряду, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмережа", копії яких наявні в матеріалах справи.

Так, під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, що проводилось Печерським районним центром зайнятості, виявлено факт виконання ОСОБА_1 робіт на підставі договору підряду та отримання доходу (Акт розслідування страхових випадків від 13.08.2014 №1106 та Акт розслідування страхових випадків від 04.11.2014 №1480).

Судом встановлено, що у період з 15.07.2013 по 10.07.2014 відповідачу виплачено допомогу по безробіттю у загальній сумі 3468,93 грн.

У жовтні та листопаді 2014 року позивач надіслав відповідачу листи (від09.10.2014 № 1192/06 та від 17.11.2014 № 1725/06) з вимогою повернути незаконно одержані кошти допомоги по безробіттю, однак відповідач у сумі 3468,93 грн. в добровільному порядку не повернув.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються законами України від 05.07.2012 № 5067-VI "Про зайнятість населення" та від 02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до пункту 7 статті 1 Законом України від 05.07.2012 № 5067-VI "Про зайнятість населення" зайнятість визначено як не заборонену законодавством діяльність осіб, пов'язану із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Частиною першою статті 4 вказаного Закону визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

В силу статті 43 Закону України від 05.07.2012 № 5067-VI "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно із статтею 44 вказаного Закону зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Так,відповідно до статті 7 Закону України від 02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" видами забезпечення за цим Законом є, зокрема,: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Статтею 44 Закону України від 05.07.2012 № 5067-VI "Про зайнятість населення" передбачено, що зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Зокрема, відповідно до статті 45 Закону України від 05.07.2012 № 5067-VI "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи.

Згідно з частиною третьою статті 36 Закону України від 02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач доказав суду належними та достатніми доказами факт незаконного отримання відповідачем допомоги по безробіттю, а також наявність у позивача правових підстав та компетенції щодо стягнення з відповідача суми заборгованості.

Відповідач доказів на спростування тверджень позивача, а також повернення коштів незаконно одержаної допомоги по безробіттю суду не надав.

З таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Позивач не надав суду доказів понесення ним яких-небудь судових витрат, тому такі витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Бориспільського міськрайонного центру зайнятості кошти незаконно одержаної допомоги по безробіттю в сумі 3468 (три тисячі чотириста шістдесят вісім ) гривень 93 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.