Справа № 810/3160/14
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3160/14 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бреннтаг Україна» до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бреннтаг Україна» ( далі - позивач ) звернулося до суду з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області ( далі - відповідач ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.12.2013 р. № та від 16.05.2014 р. № і № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про задоволення позову в повному обсязі, так як, на його думку, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Бреннтаг Україна» ( далі - ТОВ «Бреннтаг Україна» ) є юридичною особою, яка перебуває на податковому обліку Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області як платник податку на додану вартість ( далі - ПДВ ).

Відповідачем проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Бреннтаг Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складено акт від 13.12.2013 р. № 354/10-06-22-00/31117545.

Згідно з висновками вказаного акту перевірки, позивачем порушені вимоги податкового законодавства, а саме: пп. 139.1.1 та 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.п. 198.1, 198.3, 198.4, 198.6 ст. 198, пп. 14.1.180 п. 14.1, п. 168.1 ст. 168, пп. 164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 177.8 ст. 177, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та ст. 7, 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у період з 01.10.2013 р. по 31.12.2012 р., що призвело до заниження ним податку на прибуток підприємств на загальну суму 293433,00 грн., до заниження ПДВ у розмірі 224057,00 грн., завищення від'ємного значення між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту на 27725,00 грн., заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 2404,33 грн. та заниження єдиного внеску на 982,41 грн.

На підставі акту перевірки від 13.12.2013 р. № 354/10-06-22-00/31117545 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 31.12.2013 р.:

- № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 26728,00 грн.

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ з вироблених в Україні товарів ( робіт, послуг ) на 266827,00 грн., у тому числі 224058,00 грн. - за основним платежем та 42769,00 грн. - за штрафними ( фінансовими ) санкціями;

- № яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 332861,00 грн., у тому числі 288873,00 грн. - за основним платежем та 43988,00 грн. - за штрафними ( фінансовими ) санкціями.

16.05.2014 р. відповідачем було прийнято ще одне податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 326646,00 грн., у тому числі 288873,00 грн. - за основним платежем та 37773,00 грн. - за штрафними ( фінансовими ) санкціями, та відкликано податкове повідомлення-рішення від 31.12.2013 р. № .

Задовольняючи даний адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були правильно обчислені його податкові зобов'язання з ПДВ, з ПДВ з вироблених в Україні товарів ( робіт, послуг ), з податку на прибуток підприємств у спірний період часу, а товарність операцій та господарська мета їх здійснення повністю підтверджуються відповідною первинною документацією.

Однак, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Податкового кодексу України ( далі - ПК України ), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ( далі - Закон № 996-XIV ), Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 ( далі - Положення № 88 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У пп. 139.1.1, 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України зазначено, що не включаються до складу витрат, витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на: організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначених статтею 157 цього Кодексу, та витрат, пов'язаних із провадженням рекламної діяльності, які регулюються нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1 статті 140 цього Кодексу).

Обмеження, передбачені абзацом другим цього підпункту, не стосуються платників податку, основною діяльністю яких є: організація прийомів, презентацій і свят за замовленням та за рахунок інших осіб; придбання лотерейних білетів, інших документів, що засвідчують право участі в лотереї; фінансування особистих потреб фізичних осіб за винятком виплат, передбачених статтями 142 і 143 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених нормами цього розділу;

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

П. 160.1, 160.2 ст. 160 ПК України передбачено, що будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміються проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1-198.4, 198.6 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Порядок складення платником податку-продавцем податкової накладної та надання її покупцю визначено статтею 201 ПК України.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. 2.4 Положення № 88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа ( форми ), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції ( у натуральному та/або вартісному виразі ), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що для встановлення правомірності нарахування платником податків його податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємства та ПДВ належить з'ясовувати реальність руху активів у процесі здійснення відповідних господарських операцій та використання придбаних товарів/послуг у його господарській діяльності.

При цьому, зазначені обставини повинні підтверджуватися первинною документацією, складеною з дотриманням вимог Закону № 996-XIV та Положення № 88.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що:

1. На підтвердження здійснення господарських операцій з МПП «Рада» за договором аутсорсингу від 10.05.2011 р. № 93 та з ТОВ «СНГ-ПЛЮС» за договором аутсорсингу від 10.05.2011 р. № 1 та з ДК «Укрекокомресурси» на підставі договору від 27.08.2009 р. № 11/1695-ІМ з надання послуг з організації збирання, заготівлі та утилізації використаної тари та пакувальних матеріалів позивачем суду були надані акти здачі-прийняття робіт ( послуг ), відомості про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів, платіжні доручення, податкові накладні, банківські виписки.

Однак, зазначені акти здачі-прийняття робіт ( послуг ) не містять таких обов'язкових реквізитів первинного документа як місце складання, посада, прізвище, ім'я та по-батькові осіб, які скріпили їх підписали / Т.9 а.с. 147, 165, 237, 249, Т.10 а.с. 9, 33, 45, 64, 76, 88, 106, Т.11 а.с. 61 /, що свідчить про невідповідність цих документів вимогам Закону № 996-XIV та Положення № 88, а також приписам ст. 70 КАС України щодо належності і допустимості доказів.

Більш того, в них відсутні жодні відомості про об'єм виконаних робіт ( наданих послуг ), порядок і спосіб їх надання та про конкретні предмети, які підлягали утилізації.

При цьому, відомості про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів, в яких надходять товари, що підлягають митному оформленню в режимі імпорту, які були надані позивачем суду / Т. 1 а.с. 120, 135, 152 та ін. /, так само як і інша митна документація / Т.1 а.с. 121, 136, 153 та ін. /, містять інформацію лише про товари, що підлягали митному оформлення, а не про предмети утилізації, та не мають жодної прив'язки до вказаних вище актів здачі-прийняття робіт ( послуг ), а отже, у відповідності з ч. 4 ст. 70 КАС України, також не є належними доказами для підтвердження товарності спірних господарських операцій.

Тож, пояснення позивача стосовно того, що вказані договори між ним і МПП «Рада», ТОВ «СНГ-ПЛЮС», ДК «Укрекокомресурси» були укладені під час проходження митного контролю, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки саме лише укладання угод за таких обставин, за відсутності відповідної первинної документації, не вказує на реальність фактичного виконання контрагентами позивача робіт ( надання послуг ) з утилізації відповідних предметів виробітку від господарської діяльності позивача, товарність цих операцій і їх господарську мету.

Таким чином, колегія суддів вважає, що матеріалами справи не підтверджено реальність здійснення господарських операцій між ТОВ «Бреннтаг Україна» і вказаними контрагентами, що обумовлює й відсутність підстав вважати такі угоди, укладеними з господарською метою.

2. На підтвердження товарності та господарської мети договору від 30.12.2011 р. б/н про надання послуг з комплексного обслуговування приміщень, укладеного між ТОВ «Бреннтаг Україна» і ТОВ «ХОРАЙЗОН ОФІС ТАУЕР», позивач надав суду акт здачі-прийняття робіт, податкову накладну, платіжне доручення.

Водночас, акт здачі-прийняття робіт / Т. 1 а.с. 171 / не містить таких обов'язкових реквізитів первинного документа як посада, прізвище, ім'я та по-батькові особи від замовника, яка скріпила його своїм підписом, в платіжному дорученні відсутні підписи уповноважених осіб, а печатка міститься на іншому аркуші формату А-5 / Т.1 а.с. 172 /, що свідчить про невідповідність цих первинних документів приписам Закону № 996-XIV та Положення № 88.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається укладання договору позивачем із вказаним контрагентом з господарською метою, оскільки між послугами з комплексного обслуговування приміщень позивача і здійсненням ним господарської діяльності з метою отримання прибутку відсутній прямий причинно-наслідковий зв'язок.

Тож, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріалами справи не підтверджено ані товарність вказаних фінансово-господарських операцій між позивачем і ТОВ «ХОРАЙЗОН ОФІС ТАУЕР», ані їх господарська мета.

3. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем з ТОВ «КАС ГРУП» договору від 20.06.2011 р. № 11/2011 про надання послуг по декларуванню товарів та інформаційно-консультаційних послуг товариством суду були надані рахунок на оплату, акт надання послуг, платіжне доручення, податкова накладна, банківські виписки.

Однак, у вказаному рахунку на оплату / Т. 1 а.с. 200 / і в акті надання послуг / Т. 8 а.с. 64 / не зазначено посаду, прізвище, ім'я та по-батькові особи, яка їх підписала, в платіжному дорученні відсутні підписи уповноважених осіб, а печатка міститься на іншому аркуші формату А-5 / Т.1 а.с. 210 /, що свідчить про невідповідність цих первинних документів приписам Закону № 996-XIV та Положення № 88.

4. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем договору з ТОВ «Україна Консалтинг» на підставі договору від 26.10.2012 р. № С-12-06-05 про надання консультаційних послуг товариством суду надані рахунок на оплату, акт надання послуг, податкова накладна та банківські виписки.

Водночас, у вказаному рахунку на оплату / Т. 1 а.с. 221 / не зазначено посаду особи, яка його підписала, що суперечить вимогам Закону № 996-XIV та Положення № 88, а в акті надання послуг / Т.1 а.с.222 / не вказано, які саме послуги надавались, в якому об'ємі, порядок і спосіб їх надання, що унеможливлює здійснення ідентифікації зв'язку між ними і господарською діяльністю позивача.

5. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем з ТОВ «Контакт Сервіс» договорів про надання ( виконання ) послуг з консультування, підготовки та передачі до випробування лабораторії МОЗ України від 26.10.2010 р. № 213-10/10, від 10.12.2010 р. № 245-12/10, від 17.01.2011 р. № 3-01/11, від 20.01.2011 р. № 6-01/11, від 03.02.2011 р. № 18/11, від 10.02.2011 р. № 23/11, від 02.03.2011 р. № 30/11, від 02.03.2011 р. № 31/11, від 04.07.2011 р. № 102/11, від 25.07.2011 р. № 117/11, від 27.07.2011 р. № 121/11, 04.08.2011 р. № 127/11, від 04.08.2011 р. № 128/11, від 29.08.2011 р. № 143/11, від 03.10.2011 р. № 163/11, від 07.10.2011 р. № 167/11, від 12.10.2011 р. № 172/11, від 24.10.2011 р. № 179/11, від 31.10.2011 р. № 181/11, від 31.10.2011 р. № 182/11, від 11.11.2011 р. № 186/11, від 18.11.2011 р. № 194/11, від 30.11.2011 р. № 200/11, від 17.01.2012 р. № 10/12, від 07.02.2012 р. № 29/12, від 02.04.2012 р. № 70/12. від 08.05.2012 р. № 94/12, від 06.06.2012 р. № 118/12, від 18.06.2012 р. № 124/12, від 03.07.2012 р. № 130/12, від 12.07.2012 р. № 138/12, від 23.07.2012 р. № 143/12, від 02.08.2012 р. № 146/12, від 04.08.2012 р. № 166/12, від 21.08.2012 р. № 155/12 позивач надав суду акти здачі-прийняття робіт, реєстри цих актів, платіжні доручення, рахунок-фактури, податкові накладні, банківські виписки та висновки санітарно-епідеміологічної експертизи, які були отримані товариством начебто за результатами виконання ТОВ «Контакт Сервіс» своїх зобов'язань за вказаними договорами.

Проте, рахунок-фактури не містять відомостей про посаду, прізвище, ім'я та по-батькові особи, яка його підписала / Т.1 а.с. 227 /, у платіжному дорученні відсутні підписи уповноважених осіб, а печатка міститься на іншому аркуші формату А-5 / Т.1 а.с. 226 /, що свідчить про невідповідність цих первинних документів приписам Закону № 996-XIV та Положення № 88.

Тож, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріалами справи не підтверджено ані товарність вказаних фінансово-господарських операцій між позивачем і ТОВ «Контакт Сервіс», ані їх господарська мета, зокрема, прямий причинно-наслідковий зв'язок між спірними фінансово-господарськими операціями сторін і здісненням позивачем господарської діяльності з ціллю отримання прибутку.

6. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем з ТОВ «Б'ютєско» договору участі у виставці від 12.06.2012 р. № БЕ-0000080 ним до суду були надані рахунки-фактури, акт здачі-прийняття робіт, податкові накладні, платіжні доручення, банківська виписка.

Однак, в рахунках-фактури / Т.1 а.с. 238, 239 / не зазначено прізвище, ім'я та по-батькові особи, яка їх підписала, в акті здачі-прийняття робіт / Т.1 а.с. 240 / відсутні аналогічні дані, а також посада особи, що діяла від імені замовника та підписала цей документ, у платіжних дорученнях відсутні підписи уповноважених осіб, а печатка міститься на іншому аркуші формату А-5 / Т.1 а.с. 244-246 /, що свідчить про невідповідність цих первинних документів приписам Закону № 996-XIV та Положення № 88.

7. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем з ТОВ «Кредит Менеджмент Солюшнс» усного договору про надання консультаційних послуг до суду надані акти здачі-прийняття робіт, податкова накладна, платіжне доручення, кредитний звіт та банківська виписка.

Проте, в акті здачі-прийняття робіт ( надання послуг )/ Т.1 а.с. 232 / не вказано, які саме інформаційні послуги надавались, в якому об'ємі, порядок і спосіб їх надання, що унеможливлює встановлення товарності цих операцій та здійснення ідентифікації зв'язку між ними і господарською діяльністю позивача.

8. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем з ТОВ «МАРКЕР ГРУП» усного договору про надання послуг по забезпеченню участі замовника в профільних виставках, симпозіумах ним до суду були надані: податкова накладна, акт здачі-прийняття робіт, платіжне доручення.

Втім, в акті здачі-прийняття робіт ( надання послуг ) / Т.1 а.с. 247 / не зазначено посаду, прізвище, ім'я та по-батькові особи, яка діяла від імені замовника та підписала цей документ, у платіжних дорученнях відсутні підписи уповноважених осіб, а печатка міститься на іншому аркуші формату А-5 / Т.1 а.с. 248 /, що свідчить про невідповідність цих первинних документів приписам Закону № 996-XIV та Положення № 88.

9. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем з ТОВ «УЦРП» договору від 27.08.2012 р. № 0000169 про надання послуг при проведенні VІІІ Міжнародної конференції та виставки «Птахівництво-2012» до суду були надані: податкова накладна, акт здачі-прийняття робіт, платіжне доручення.

Однак, а акті здачі-прийняття робіт ( надання послуг ) / Т.2 а.с. 5 / не вказано посаду, прізвище, ім'я та по-батькові особи, яка діяла від імені замовника та підписала цей документ, у платіжних дорученнях відсутні підписи уповноважених осіб, а печатка міститься на іншому аркуші формату А-5 / Т.2 а.с. 4 /, що свідчить про невідповідність цих первинних документів приписам Закону № 996-XIV та Положення № 88.

10. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем з «НТЦ «ВНДІХІМПРОЕКТ» договорів від 25.03.2011 р. № 67/40-2011 та від 12.04.2012 р. № 38/40/2012 про надання послуг при проведенні симпозіумів ним до суду були надані: податкова накладна, акт здачі-прийняття робіт, платіжне доручення.

Проте, в актах наданих послуг / Т.2 а.с. 8, 10 / не вказано, які саме послуги надавались, в якому об'ємі, порядок і спосіб їх надання, що унеможливлює встановлення товарності цих операцій та здійснення ідентифікації зв'язку між ними і господарською діяльністю позивача.

11. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем з ТОВ «Імперія реклами» договорів від 01.10.2011 р. № 011011 та від 01.04.2012 р. № 0104412 про надання послуг при проведенні симпозіумів ним до суду були надані: податкова накладна, акт здачі-прийняття робіт, платіжне доручення, рахунок-фактури, видаткові накладні.

Водночас, в рахунку-фактури / Т. 2 а.с. 19 / не зазначено посаду, прізвище, ім'я та по-батькові особи, яка підписала цей документ, у видаткових накладних / Т.7 а.с. 193-199, 201, 203-207 / - не зазначено посаду особи, яка приймала МТЦ, у платіжних дорученнях відсутні підписи уповноважених осіб, а печатка міститься на іншому аркуші формату А-5 / Т.2 а.с. 20, 22 /, що свідчить про невідповідність цих первинних документів приписам Закону № 996-XIV та Положення № 88.

12. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем з ТОВ «Еволюшн Індор» усного договору про надання послуг із забезпечення виготовлення рекламної продукції з логотипом замовника ним до суду були надані: податкова накладна, акт здачі-прийняття робіт, банківська виписка, рахунки-фактури, видаткові накладні.

Однак, акті здачі-прийняття робіт / Т. 8 а.с. 5 / не вказано посаду, ім'я, прізвище та по-батькові осіб, які її підписали, у видатковій накладній / Т. 8 а.с. 6 / - місце складання документу, посади осіб, які відвантажили МТЦ та їх прийняли і підписали цей документ, а також дату і номер довіреності, на підставі якої здійснювалося прийняття МТЦ уповноваженою особою.

Більш того, сторонами у вказаних первинних документах зазначено не ТОВ «Бреннтаг Україна» і ТОВ «Еволюшн Індор», а ТОВ «ПОЛДІПЛАСТ» і ТОВ «Еволюшн Індор».

Тож, колегія суддів вважає, що зазначена первинна документація не відповідає ані нормам Закону № 996-XIV та Положення № 88, ані вимогам ст. 70 КАС України щодо належності і допустимості доказів, а отже, не підтверджує реальність здійснення господарських операцій між позивачем і ТОВ «Еволюшн Індор» та їх господарську мету в межах діяльності саме ТОВ «Бреннтаг Україна».

13. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем з ТОВ «Тріде» договорів від 19.06.2009 р. № 19-6/9 та від 22.06.2011 р. № 22-6/11 про надання послуг з розміщення і зберігання вантажів до суду були надані податкова накладна, акти здачі-прийняття робіт, банківська виписка, платіжне доручення, рахунок-фактури, вантажно-митні декларації.

Разом з тим, в актах здачі-прийняття робіт / Т.2 а.с. 57, Т. 6 а.с. 1-28, 216 / не вказано місце їх складання, посаду, ім'я, прізвище та по-батькові осіб, які їх підписали, а в рахунку-фактури / Т.2 а.с. 56 / - місце його складання та посада особи, що його підписала, у платіжному дорученні відсутні підписи уповноважених осіб, а печатка міститься на іншому аркуші формату А-5 / Т.2 а.с. 100 /, що свідчить про невідповідність цих первинних документів приписам Закону № 996-XIV та Положення № 88.

14. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем з ТОВ « 01Д7» усного договору про надання послуг з обслуговування та оновлення програмного забезпечення 1С до суду були надані податкова накладна, акт здачі-прийняття робіт, банківська виписка, платіжне доручення, рахунок-фактури.

Однак, в акті здачі-прийняття робіт / Т.2 а.с. 111 / та в рахунку-фактури / Т.2 а.с. 110 / не вказано місце їх складання, посаду, ім'я, прізвище та по-батькові осіб, які їх підписали, у платіжному дорученні відсутні підписи уповноважених осіб, а печатка міститься на іншому аркуші формату А-5 / Т.2 а.с. 113 /, що свідчить про невідповідність цих первинних документів приписам Закону № 996-XIV та Положення № 88.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що, як вбачається з матеріалів справи, позивач взагалі при здійсненні своєї діяльності використовує не електронну програму бухгалтерського обліку « 1С», а зовсім іншу - «СAП».

Таким чином, колегія суддів вважає, що, в даному випадку, відсутні правові підстави для визнання даної операції, пов'язаної з господарською діяльністю ТОВ «Бреннтаг Україна», та взагалі економічно доцільною для позивача.

15. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем з ПП «Візит» укладено договір від 14.04.2010 р. № 14-4/10 про надання послуг із забезпечення медичним контролем та інструктажем водіїв автомобілів тощо до суду були надані податкова накладна, акт здачі-прийняття робіт, банківська виписка, платіжне доручення, рахунок-фактури.

Проте, рахунок-фактури / Т.2 а.с. 119 / не містить відомостей про посаду та дані особи, що його підписала, у платіжному дорученні відсутні підписи уповноважених осіб, а печатка міститься на іншому аркуші формату А-5 / Т.2 а.с. 122 /, що свідчить про невідповідність цих первинних документів приписам Закону № 996-XIV та Положення № 88.

Більш того, колегія суддів також відзначає, що в акті здачі-прийняття робіт які саме послуги надавались, в якому об'ємі, порядок і спосіб їх надання, що унеможливлює встановлення товарності цих операцій та здійснення ідентифікації зв'язку між ними і господарською діяльністю позивача.

16. На підтвердження реальності та господарської мети укладання позивачем з ТОВ «Компанія «Грифон Консалт» усного договору про надання послуг з отримання дозвільної документації для імпорту товарів до суду були надані податкова накладна, акт здачі-прийняття робіт, банківська виписка, платіжне доручення.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що дозвільна документація, необхідна позивачу для імпорту товарів, була отримання не за результатами дій його працівників, а за наслідками виконання ТОВ «Компанія «Грифон Консалт» своїх обов'язків перед ТОВ «Бреннтаг Україна», а також відсутні належні і допустимі, у розумінні ст. 70 КАС України, докази, які б підтверджували причинно-наслідковий зв'язок між такими послугами і господарською діяльністю позивача, яка ним здійснюється з метою отримання прибутку.

Крім того, у платіжному дорученні відсутні підписи уповноважених осіб, а печатка міститься на іншому аркуші формату А-5 / Т.2 а.с. 125 /, що свідчить про його невідповідність вимогам Закону № 996-XIV та Положення № 88.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що ТОВ «Бреннтаг Україна» було сформовано показники податкової звітності з податку на прибуток та ПДВ на підставі операцій, не підтверджених належною та необхідною первинною документацією, у розумінні ст. 9 Закону № 996-XIV, п. 2.4 Положення № 88 і ст.ст. 138, 201 ПК України, та здійснених без господарської мети як того вимагає ст.ст. 139, 198 ПК України, а отже нарахування йому відповідачем податкових зобов'язань, визначених у податкових повідомлень-рішень від 31.12.2013 р. № та від 16.05.2014 р. № і № , є правомірним.

При цьому, судова колегія також звертає увагу, що судом першої інстанції при здійсненні перевірки доводів адміністративного позову помилково було зазначено, що спірні суми податкових зобов'язань були визначені позивачу, зокрема, з урахуванням витрат, понесених ним в результаті господарських операцій з ТОВ «Уклайн-Експрес», оскільки, ані з висновків акту перевірки від 13.12.2013 р. № 354/10-06-22-00/31117545 / Т.1 а.с. 61 /, ані з наявних у справі розрахунків, здійснених відповідачем при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень / Т. 11, а.с. 115 /, наданих апелянтом у ході апеляційного провадження, це не вбачається.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були неповно встановлені обставини справи та порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на це, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області задовольнити, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року -скасувати.

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Бреннтаг Україна» до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень -відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст рішення виготовлений 23.01.2015 р.

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.