Справа № 418/299/14-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чехов С.І.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року справа № 418/299/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

приміщення суду за адресою: 83017, м.Краматорськ, вул.Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого: Шишова О.О.

суддів Сіваченко І.В.

Жаботинська С.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Міловського районного суду Луганської області від 02 жовтня 2014 року у справі № 418/299/14а (головуючий 1 інстанції Чехов С.І.) за позовом ОСОБА_3 до Біловодського відділення фонду у соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом у якому просив зобов'язати відповідача Біловодське відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виплатити йому як застрахованої особі, фінансову допомогу по тимчасовій втраті працездатності на підставі лікарняних листів у розмірі 3200 гривен згідно з наданими Міловським ЖКП розрахунками, що зазначені в лікарняних листах.

Свої вимоги мотивував тим, що він працював у Міловському житлово-комунальному підприємстві Міловської селищної ради де 23 липня 2009 року отримав травму та знаходився на лікуванні у Міловській районній центральної лікарні. На підставі цього йому були видані лікарняні листи від 23 липня 2009 року по 23 вересня 2009 року. Отримані лікарняні листи своєчасно здав до бухгалтерії ЖКП, де були розглянуті уповноваженим соціального страхування ЖКП головним бухгалтером Скітченко В.В. на що вказує протокол №1 від 23 вересня 2009 року і підтверджується відповіддю ЖКП на його заяву від 21 лютого 2011 року та листом №7 від 16 березня 2011 року за підписом директора ЖКП Ляшенко В.В.

Документи були передані до Біловодського ФСС з ТВП, але у виплаті грошей було відмовлено у зв'язку з тим, що травму вважали виробничою. Міловським ЖКП не було сплачено йому за перші п'ять днів тимчасової втрати працездатності відповідно до законодавства на підставі лікарняних листів. Однак рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 30 травня 2013 року та додатковим рішенням цього ж суду від 30 липня 2013 року з Міловського ЖКП стягнуто на його користь середній заробіток за перші п'ять днів непрацездатності як компенсації заробітної плати у вигляді необхідної соціальної допомоги у розмірі 400 гривень. На його заяву від 14 травня 2014 року Біловодського ФСС від ТВП він отримав відповідь у якій йому було відмовлено у виплаті компенсації втрати заробітної плати в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на підставі лікарняних листів починаючи з шостого дня непрацездатності. Він вважає, що бездіяльність відповідача при здійсненні владних управлінських функцій на підставі законодавства порушують його законні права та інтереси, які випливають із трудових правовідносин.

Постановою Міловського районного суду Луганської області позовні вимоги були задоволені. Зобов'язано Біловодське відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виплатити ОСОБА_3 по тимчасовій втраті працездатності на підставі лікарняних листів АБЦ №422075 та АБЦ № 422286 у сумі 3200 гривень згідно з наданими Міловським ЖКП розрахунками. Також стягнуто з Біловодського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_3 180 гривень за сплачений судовий збір.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та звернувся з апеляційною скаргою у якій зазначив, що відповідно положення про Біловодську міжрайонну виконавчу дирекцію Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Біловодська міжрайонна ВДЛОВ ФСС з ТВП є робочим органом Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Тому, оскільки Біловодська міжрайонна виконавча дирекція Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не є юридичною особою, вона не може бути відповідачем по справі. Також відповідач зазначив, що відповідно ч.1 ст.50 Закону України 2240 передбачено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам призначаються та надаються виключно за основним місцем роботи. Крім того зазначили, що суд першої інстанції помилково стягнув з Фонду судові витрати, оскільки відповідно до п.18 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вони звільнені від сплати судового збору. Просили скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як вбачається з відповіді відповідача на заяву позивача у задоволенні його вимог відповідно до Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням» йому було відмовлено у матеріальної допомоги тільки з тих підстав, що вони призначаються та надаються за основним місцем роботи і в них такі правові підстави відсутні.(а.с.18)

Згідно листа отриманого від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Луганського обласного відділення виконавчої дирекції вбачається, що випадок який стався з позивачем при заготівлі дров він отримав невиробничу травму і провести розслідування не можливо оскільки не були надані лікарняні від 22 липня по 21 серпня 2009 року та с 25 серпня по 22 вересня 2009 року, (а.с.14)

З відповіді директора Міловського ЖКП слід, що також не можливо провести розслідування нещасного випадку, оскільки він є невиробничого характеру. (а.с.13)

Як вбачається з ухвали судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області рішення Біловодського районного суду Луганської області від 30 травня 2013 року і додаткове рішення Біловодського районного суду Луганської області від 30 липня 2013 року було залишено без зміни і а з відповідача Міловського ЖКП було стягнуто середній заробіток за перші 5 днів непрацездатності як компенсація заробітної плати у вигляді необхідної соціальної допомоги у розмірі 400 гривень. Крім того в цій ухвалі оговорено, що з 6 дня непрацездатності виплачується застрахованій особі - Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (а.с.9-10)

Позивач не заперечував того, що стягнута судом сума ним отримана згідно електронного переказу. З відповіді територіального управління держгірпромнагляду по Луганській області доведеного позивачем вбачається, що отримана травма є невиробнича, при цьому посилаються на лікарняні листи де мається відповідна запис, (а.с.24)

При огляді лікарняних листів від 22 липня по 21 серпня 2009 року Серії АБЦ №422075, та 25 серпня по 22 вересня 2009 року Серії АБЦ №422286 встановлено, що причиною непрацездатності визнано у п.4 як невиробничі травми.

Як свідчить наказ №147 «Про звільнення» від 5 жовтня 2009 року, що позивача було звільнено з займаної посади дирек4тора Міловського житлово-комунального господарства з 5 жовтня 2009 року за власним бажанням за ст. 38 КзпП України і наказ він отримав у приміщенні редакції газети «Слово хлібороба» тільки 18 листопада 2009 року.

З наданого для огляду штатного розпису слід, що оклад директора складає 1600 гривень.

Згідно до ст.253 КЗпП України «Особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню». Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» слід, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, умовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи) догляд за хворою дитиною, дитиною-швалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків роботодавцем, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

За ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством.

За п.1, 2 ч.1 ст.6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» вбачається,що загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, підлягають 1) особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах; 2) члени колективних підприємств, сільськогосподарських та інших виробничих кооперативів.

За п.3 ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» застраховані особи мають право отримувати у разі настання страхового випадку матеріальне забезпечення та соціальні послуги, передбачені цим Законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, надаються допомога по тимчасовій непрацездатності.

Пунктом 1 частини 1 ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно ч.2 ст. 35 зазначеного Закону допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України .

За ч.1 ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» підставою для призначення майнової допомоги в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, є наданий в встановленому порядку листок непрацездатності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції який зазначив, що позивач є суб'єктом загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, оскільки саме на Біловодське відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності покладений обов'язок виплати матеріальної допомоги у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності.

Відповідач безпідставно не взяв до уваги, те що позивач надав лікарняні листи непрацездатності.

Однак колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково стягнув з Біловодського відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності судовий збір, оскільки відповідно п.18 ст.5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору. При таких обставинах судовий збір необхідно стягнути з державного бюджету.

Пунктом 1 частини 1 статті 201 КАС України визначено, що підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Ураховуючи, що суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача судовий збір в цій частині постанову необхідно змінити.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Міловського районного суду Луганської області від 02 жовтня 2014 року у справі № 418/299/14а - задовольнити частково.

Постанову Міловського районного суду Луганської області від 02 жовтня 2014 року у справі № 418/299/14а - змінити.

Абзац другий постанови Міловського районного суду Луганської області від 02 жовтня 2014 року у справі № 418/299/14а викласти в наступній редакції: стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 180 грн.

В решті постанову Міловського районного суду Луганської області від 02 жовтня 2014 року у справі № 418/299/14а залишити без з мін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

С.В.Жаботинська