Справа № 810/7105/14
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2015 року 810/7105/14

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання технічними засобами та ведення журналу забезпечував секретар судового засідання Сюр В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Феракс" до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Феракс" з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме:

від 16.05.2014 № , згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Плата за землю" на 60653,00 грн., з яких: 55138,00 грн. - за основним платежем; 5515,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом);

від 16.05.2014 № , згідно з яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 510,00 грн.

В основу визначення податкових зобов'язань за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями податковим органом покладено дані про те, що позивач має у користуванні земельну ділянку, тому має сплачувати плату за землю у формі орендної плати. До позивача також застосовано штрафні (фінансові) санкції за неподання податкових розрахунків з плати за землю за три податкових (звітних) періоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковий орган неправомірно визначив йому податкове зобов'язання, а податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню. Як пояснив позивач, згідно з договором суперфіцію він має у користуванні земельні ділянки, але їх власниками є фізичні особи, які сплачують за них земельний податок. Таким чином, ці земельні ділянки вже оподатковані земельним податком, тому не можуть бути оподатковані повторно іншою формою податку - орендною платою за земельні ділянки. Позивач також стверджував, що положення Податкового кодексу щодо оподаткування земельних ділянок орендною платою стосуються лише земельних ділянок державної та комунальної власності, адже по відношенню до земельних ділянок, які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, плата за користування цими земельними ділянками (орендна плата) сплачується не до державного бюджету, а власникам цих ділянок. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав. У судове засідання представник відповідача не з'явився, надав суду письмові заперечення проти позову в обґрунтування яких зазначив, що податкові повідомлення-рішення є правомірними і підстави для їх скасування відсутні, просив суд розглядати справу за відсутність представника відповідача та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представника позивача, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Феракс" є юридичною особою, що зареєстрована 07.08.2009 (запис про державну реєстрацію в ЄДР - 1 001600), як платник податків перебуває на обліку в Броварській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області.

У квітні 2014 року посадовими особами Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 31.10.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.10.2013 (акт перевірки від 25.04.2014 № 160/10-06-22-01/36287756).

Перевіркою встановлено, що позивач має у користуванні дві земельні ділянки площею по 4 га кожна на підставі Договору суперфіцію від 17.02.2010 № 1, укладеного з власником однієї земельної ділянки - ОСОБА_1, та Договору суперфіцію від 04.08.2012, укладеного з власником другої земельної ділянки - ОСОБА_2, що призначені для будівництва та експлуатації цеха по виробництву ковбасних виробів та м'ясних продуктів.

Оскільки позивач не сплачував до державного бюджету орендну плату за земельні ділянки, посадові особи податкового органу дійшли висновку, що позивач порушив вимоги пункту 274.1 статті 274 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на землю за період з 01.07.2011 по 31.12.2013 на загальну суму 55138,00 грн.

Також, оскільки позивач не подавав до податкового органу податкові розрахунки по земельному податку за 2011, 2012 та 2013 рік, відповідач дійшов висновку, що позивач порушив вимоги підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49, підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України і до нього мають бути застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф).

Розмір податкового зобов'язання визначено контролюючим органом на підставі відомостей про нормативно-грошової оцінки земельних ділянок, які знаходяться на території Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, за 2011, 2012 та 2013 роки, наданих Управлінням Держземагентства У Броварському районі Київської області листом від 11.04.2014 вих. № 534.

За результатами перевірки Броварська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Київській області прийняла два податкових повідомлення-рішення, а саме:

від 16.05.2014 № , згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Плата за землю" на 60653,00 грн., з яких: 55138,00 грн. - за основним платежем; 5515,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом);

від 16.05.2014 № , згідно з яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 510,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Під час судового розгляду встановлено, що земельні ділянки, по відношенню до яких податковий орган прийняв податкові повідомлення рішення про їх оподаткування орендною платою, перебувають у власності фізичних осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які як власники сплачують з цих земельних ділянок до державного бюджету земельний податок (відповідні копії податкових повідомлень-рішень та квитанцій про сплату земельного податку наявні в матеріалах справи).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 9 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла до 01.01.2015) плата за землю належить до загальнодержавних податків та зборів.

Розділ XIII Податкового кодексу України, який регулює питання справляння плати за землю, не містить визначення у цьому виду податку, однак таке визначення містить підпункт 14.1.147 пункт 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (у редакції, що діяла до 01.01.2015).

Відповідно до статті 296 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла до 01.01.2015) платниками податку (плати за землю) є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, а об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст. 297 ПК України).

На підставі приписів підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України суд зазначає, що плата за землю у формі орендної плати як загальнодержавний податок, застосовується виключно по відношенню до земельних ділянок державної та комунальної власності, адже природно, що за земельні ділянки, які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, орендна плата сплачується на користь власників, а не держави, і визначається умовами договору, а не закону.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що за наявності приписів підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, які обмежують орендну плату як податок виключно земельними ділянками державної та комунальної власності, розширене тлумачення положень розділу XIII Податкового кодексу України та віднесення до об'єктів оподаткування земельних ділянок, які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, є неприпустимим, адже це порушує принцип правової визначеності (правової певності) платників податків.

Крім того, згідно з положеннями пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України в разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Як вже зазначалось, у справі, що розглядалась, судом встановлено, що податковий орган, прийнявши оспорювані податкові повідомлення-рішення, оподаткував орендною платою земельні ділянки, власниками яких є фізичні особи, які перебували у користуванні позивача на умовах цивільного договору, а також застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) за неподання податкових розрахунків за земельним податком.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 16.05.2014 № підлягає скасуванню як протиправне.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Із змісту вказаної норми вбачається, що обов'язок подання податкової декларації до контролюючого органу покладається виключно на платників плати за землю (земельного податку).

Як вже зазначалось, позивач не належить до платників плати за землю у формі орендної плати за землі держаної та комунальної власності, оскільки в його користуванні знаходились земельні ділянки, які перебувають у власності фізичних осіб, тому застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій за неподання до контролюючого органу податкових розрахунків з орендної плати за землі державної та комунальної власності у 2011, 2012 та 2013 роках, є безпідставним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що податкове повідомлення-рішення від 16.05.2014 № також підлягає скасуванню як безпідставне.

Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, а саме:

від 16.05.2014 № , згідно з яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Феракс" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 510,00 грн.;

від 16.05.2014 № , згідно з яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Феракс" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Плата за землю" на 60653,00 грн., з яких: 55138,00 грн. - за основним платежем; 5515,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Феракс" судові витрати у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - "17" січня 2015 р.