Справа № 2а-12519/12/2070
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

14 січня 2015 року м. Київ К/800/14650/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Мороза В.Ф.,
Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа - ОСОБА_5 про визнання дій незаконними, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2012 року і постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року, -

встановив:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:

визнати протиправними дії КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» щодо відмови у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки;

зобов'язати КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» вчинити дії щодо державної реєстрації за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки від 17.03.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської ОСОБА_6, реєстровий номер 633.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2012 року позов задоволено. Визнано протиправними дії КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» щодо відмови ОСОБА_4 у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки. Зобов'язано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» вчинити дії щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки від 17.03.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської ОСОБА_6, реєстровий номер 633.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року постанову суду першої інстанції змінено. Зобов'язано Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції вчинити дії щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки від 17.03.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської ОСОБА_6, реєстровий номер 633. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 17.03.2011 між ОСОБА_4 (іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки на забезпечення виконання зобов'язання, що виникло у останньої перед позивачем на підставі договору позики на суму 652800 грн. За умовами цього договору строк повернення боргу встановлено до 17.03.2012. Іпотекодавець для забезпечення виконання у повному обсязі зобов'язань передав іпотекодержателю двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. У разі порушення основного зобов'язання або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, у якому зазначається стислий зміст порушених зобов'язань. Вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання іпотекодателем в строк до 17.03.2012 зобов'язання за основним договором, сторони домовились про те, що звернення стягнення на передане в іпотеку майно може бути здійснено шляхом, передбаченим статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та зареєструвати право власності на предмет іпотеки на своє ім'я. В такому випадку цей договір виступає правовстановлюючим документом та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської ОСОБА_6

29.03.2012 позивач звернувся до приватного нотаріуса, яка посвідчувала даний договір, про направлення ОСОБА_5 письмової вимоги про усунення порушення виконання умов договорів займу та іпотеки. Цього ж дня приватним нотаріусом боржниці направлена нотаріально посвідчена вимога про необхідність повернення грошей, з наданням тридцятиденного строку для виконання зобов'язання, та попереджено, що в іншому випадку буде звернено стягнення па предмет іпотеки згідно з статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та проведена реєстрація права власності на згадану квартиру.

13.10.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської ОСОБА_6 позивачу видано свідоцтво на підтвердження виконання ним вимог пункту 5.1 договору іпотеки.

На звернення ОСОБА_4 відносно реєстрації права власності на вказану квартиру на підставі договору іпотеки, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» листом № 23-33442 від 26.10.2012 повідомило про те, що згідно з пунктом 2.7 чинного на час спірних правовідносин Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 (далі - Тимчасове положення), для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки необхідно також надати документ, який підтверджує сплив тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодаржателя, якщо більш тривалий строк не вказано у надісланій іпотеко- держателем іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмовій вимозі.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямованість на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон № 1952-IV від 01.07.2004).

Згідно з пунктами 1, 2 частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV від 01.07.2004 державний реєстратор:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

У частині 4 статті 15 цього ж Закону визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з визначеним у Тимчасовому положенні Переліком правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, до них відноситься, зокрема, договір іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Проте, доказів на підтвердження належного виконання ОСОБА_5 умов договорів займу та іпотеки у визначений строк, не надано.

За таких обставин, суди дійшли висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» щодо відмови позивачу у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки.

Змінюючи постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції виходив з вимог пункту 2 Розділу Прикінцевих та Перехідних положень Закону України № 1878-VI від 11.02.2010 «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», у якому вказано, що з 01.01.2013 державну реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють органи державної реєстрації прав на нерухоме майно. А відтак вчинити дії щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки від 17.03.2011, зобов'язано саме Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновкамисудів попередніх інстанцій і доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2012 року у незміненій частині і постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: