Справа № 2а/1570/1916/11
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року м. Київ К/9991/87784/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у м.Іллічівську

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2011

у справі №2а/1570/1916/2011

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне товариство «Рисоіл Термінал»

до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2011, залишеною без змін Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2011, позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Іллічівську від 15.02.2011 №/0.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідачем проведена планова виїзна перевірка з питань дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009 по 30.06.2010, за результатами якої складено акт №134/23-0301/31786337 від 02.02.2011.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, яке полягало в тому, що під час виплати доходу на користь нерезидента - компанії «Risoil S.A.» (Швейцарія) в сумі 1017118,31 дол.США (8066765,32 грн.) позивач не утримував, не звітував (не подавав звіт про виплачені доходи, утримання та внесення до бюджету податку на доходи нерезидентів) та не сплачував податок на прибуток в сумі 1210015 грн. Відповідач вважає, що залік зустрічних вимог є формою виплати нерезидентом доходів у вигляді орендної плати, що зараховується в рахунок зустрічних однорідних вимог.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.02.2011 № /0, яким визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1210015 грн. основного платежу та 302504 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, та вважає, що судом повно встановлено обставини у справі, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем укладено з компанією «Risoil S.A.» (Швейцарія) договір оренди від 01.06.2006 № 5, відповідно до якого орендодавець - компанія «Risoil S.A.» передав в оренду орендарю ТОВ «СП Рисоіл Термінал» належне йому на праві власності майно, розмір орендної плати складає 63000 дол.США на місяць. Також позивачем був укладений з цією компанією договір доручення від 02.01.2007 № 1, відповідно до якого компанія «Risoil S.A.» доручила за її рахунок повіреному - ТОВ «СП Рисоіл Термінал» організувати проведення комплексу робіт з проектування та будівництва нижнього резервуарного парку Бази Наливних Вантажів, розташованої на території м.Іллічівська, вул. Сухолиманська,14). Винагорода повіреного складає 0,1% від суми виконаного доручення.

При виконанні вищезазначених договорів між сторонами виникла взаємна грошова заборгованість за зобов'язаннями, у зв'язку з чим ТОВ «СП Рисоіл Термінал» та компанія «Risoil S.A.» уклали договори про залік зустрічних вимог від 26.03.2010 в сумі 1017118,31 дол. США, залишок заборгованості позивача складає 113179,88 дол.США.

Відповідно до п.13.1. ст.13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях) оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Для цілей цієї статті під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, слід розуміти, зокрема визначену у пп. «г» п. 13.1 ст. 13 цього Закону лізингову (орендну) плату, що сплачується (нараховується) резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента-лізингодавця (орендодавця).

Пункт 13.2. ст. 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» покладає на резидента або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів, зазначених у пунктах 13.3 - 13.6, утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

Стаття 18 Закону визначає спеціальні правила, зокрема п. 18.1 цієї статті визначено: якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.

Між урядами України і Швейцарською Федеративною Радою укладено Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і на капітал, яка підписана 30.10.2000, ратифікована Верховною Радою України 10.01.2002 та набула чинності для України 26.02.2002 (далі Конвенція).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції доходи, що одержуються резидентом Договірної Держави від нерухомого майна (включаючи доходи від сільського або лісового господарства), яке знаходиться в другій Договірній Державі, можуть оподатковуватись у цій другій Державі.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції положення пункту 1 будуть застосовуватись до доходів, що одержуються від прямого використання, здавання в оренду або використання в будь-якій іншій формі нерухомого майна.

Статтею 23 Конвенції передбачено методи усунення подвійного оподаткування.

З метою вдосконалення процедури адміністрування оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, які набрали чинності в установленому порядку, та відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про міжнародні договори України» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 06.05.2001 № 470 «Про затвердження Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування».

Відповідно до п. 4 «Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування» підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором.

Як встановлено судами попередніх інстанцій податкове резиденство компанії «Risoil S.A.» за 2010 рік підтверджено свідоцтвом від 29.04.2011, яке видано Кантональною податковою адміністрацією Фінансового департаменту Республіки і Кантону Женеви, якою засвідчено, що компанія «Risoil S.A.» має головний офіс у Женеві та зареєстрована в цілях оподаткування за номером 060.747.007.

Відповідно до даних аудиту, здійсненого компанією «Genev Audit SA», яка на правах аудитора здійснює аудит бухгалтерської звітності і податкових платежів компанії «Risoil S.A.» відповідно до законодавства Швейцарії, доход за 2006-2008 роки від оренди за договором оренди обладнання №5 від 01.06.2006, укладеним між ТОВ «СП Рисоіл Термінал» та компанією «Risoil S.A.» був включений до оподатковуваного доходу останньої, а податок був сплачений відповідно до законодавства/податкового законодавства Швейцарії.

Зважаючи на вставлені судами обставини, які свідчать про подання нерезидентом - компанією «Risoil S.A.» особі, яка виплачує йому доходи - позивачеві, довідки, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, а також про оподаткування отриманих нерезидентом доходів у його країні, суд касаційної інстанції вважає за правильне погодитися з судами попередніх інстанцій про відсутність у позивача обов'язку оподатковувати доходи нерезидента - компанії «Risoil S.A.», отримані останньою із джерелом їх походження з України, у порядку, визначеними статтею 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР.

Доводи касаційної скарги правильності висновків судів попередніх інстанцій не спростовують. Неподання позивачем звіту про виплачені доходи, утримання та внесення до бюджету податку на доходи нерезидентів саме по собі не є підтвердженням відсутності факту оподаткування отриманих нерезидентом доходів у країні такого нерезидента.

Враховуючи наведене, висновки суду першої та апеляційної інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, підстав для їх скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Іллічівську відхилити, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун