Справа № 495/8783/14-а
Суддя: Чебан Н. В.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/8783/14-а
ПОСТАНоВА
ІМЕНЕМ УКрАЇНи
23 грудня 2014 року м. Білгород-Дністровський
Суддя Білгород -Дністровського міськрайонного суду Одеської області Чебан Н.В., розглянувши у порядку скороченого провадження цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення невиплачених коштів,-
В листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому зазначив, що у грудні 2010 року був звільнений з військової служби у запас з правом носіння військової форми, одягу за п. «б» ч. 6 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоровя). 31.01.2011 року,на підставі наказу №26 від 31.01.2011 року був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Білгород-Дністровського об`єднаного міського військового комісаріату Одеської області, проте до теперішнього часу військова частина НОМЕР_1 по виплаті компенсації за неотримане речове майно не розрахувалась, у зв`язку із чим позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за належне йому речове майно, стягнути з військової частини НОМЕР_1 4420,84 грн, судові витрати покласти на відповідача.
Розгляд справи здійснюється суддею одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, що відповідає положенням ч. 4 ст. 183 -2 КАС України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, оцінивши повідомлені позивачами обставини, заперечення відповідача, наявність достатніх підстав, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що з 01.08.1987 року ОСОБА_1 проходив військову службу, що вбачається з особової справи майора ОСОБА_1 (а.с.5).
09.12.2010 року відповідно до ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п. «б» ч.6 (за станом здоровя) (а.с.6).
У відповідності до довідки № 1 про вартість речового майна, що підлягає видачі після 11.03.2000 року при звільненні в запас майору ОСОБА_1 , звільненому згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №26 від 31.01.2011 року, з правом носіння військової форми одягу, сума до виплат складає 4420,84 грн.(а.с.7).
Листом № 1156 від 03.10.2014 року, ОСОБА_1 відмовлено у виплаті грошової компенсації замість речового права (а.с.8).
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року, військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону викладено в новій редакції, а також доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 01 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.
Тобто, на час звернення позивача до командування військової частини для отримання грошової компенсації замість речового майна та до суду з адміністративним позовом Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444 не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням зазначеного вище Закону.
Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема в постановах від 22 жовтня 2013 року по справі № 21-286а13 та від 10 грудня 2013 року по справі № 21-415а13.
Таким чином, позивач не має право на грошову компенсацію замість речового майна після звільнення з військової служби.
Відповідно до Закону України від 8 липня 2011 р № 3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон № 3674) судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Згідно зі статтею 4 Закону № 3674 судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати в місячному розмірі, установленої Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлено розмір судового збору 2% від розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. При цьому під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10% від розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Таким чином, при зверненні особи до адміністративного суду з майновим позовом позивач має сплатити 10% від розміру ставки судового збору, яка повертається позивачу в разі задоволення позову в повному обсязі за рахунок відповідача субєкта владних повноважень. Якщо відповідачем є фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються (ст. 94 КАС України).
Частиною 1 статті 98 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.
Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється судом під час ухвалення відповідного судового рішення шляхом відображення його в резолютивній частині такого рішення.
Позивач у своєму позові, посилаючись на ст. 5 ч.1 п.16 ЗУ "Про судовий збір" просив звільнити його від сплати судового збору.
Пунктом 16 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" визначено, що від сплати судового збору звільняються:військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори і проходять службу у військовому резерві, - за подання позовів, пов`язаних з виконанням військового обов`язку.
Однак, матеріалами справи встановлено, що позивач не проходить військову службу та наказом від 31.01.2011 року звільнений з військової служби.
Отже, 2 відсотки розміру майнових вимог становить 4420,84*2%=88,42 грн., що є меньшим за 1,5 розміру мінімальної заробітної плати.
1,5 розміру мінімальної заробітної плати становить 1827 грн., тож суд вважає за необхідне стягнути з позивача 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 1827 грн.
Керуючись ст.ст. 6, 9-10, 183-2 КАС України,-
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення невиплачених коштів відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ,ІНН НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень на користь держави.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Cуддя: Чебан Н.В.