Справа № 2а-3379/09/1570
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2014 р. м. Київ К/9991/18308/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Медичного спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамбрамед»

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року

у справі № 2-а-3379/09/1570

за позовом Медичного спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамбрамед»

до Державної митної служби України,

Приморської митниці,

Дністровської митниці

про скасування рішення та податкового повідомлення, -

ВСТАНОВИВ:

Медичне спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамбрамед» (далі - МСП у формі ТОВ «Гамбрамед»; позивач) звернулось до суду з позовом до Державної митної служби України (далі - Державна митна служба України; відповідач-1), Приморської митниці (далі - Приморська митниця; відповідач-2) та Дністровської митниці (далі - Дністровська митниця; відповідач-3) про скасування рішення № 11/1-15/5924 від 29 травня 2008 року про результати розгляду повторної скарги та податкового повідомлення № 1 від 17 березня 2008 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення № 1 від 17 березня 2008 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року апеляційну скаргу Державної митної служби України задоволено. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2009 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням у справі, позивач оскаржив його в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права ставиться питання про скасування постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року та залишення в силі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2009 року.

В запереченні на касаційну скаргу відповідач-1 просить залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи в межах доводів касаційної скарги відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем-2 проведено камеральну перевірку МСП у формі ТОВ «Гамбрамед» з питання дотримання вимог чинного митного законодавства при оформленні вантажу «нирки штучні (апарат штучної нирки, діалізатори та інші складові частини, приладдя штучної нирки): - системи підготовки води для діалізного лікування CWP 60 - WRO 61, CWP 60 - WRO 62, CWP 60 - WRO 63», класифікованого за кодом згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД) , за результатами якої складено акт № 0001/8/511000000/ від 15 лютого 2008 року.

На підставі зазначеного акту перевірки Приморською митницею прийнято податкове повідомлення № 1 від 17 березня 2008 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, в розмірі 446 402,20 грн. (425 144,95 грн. - основний платіж, 21 257,25 грн. - штрафні санкції).

За наслідками адміністративного оскарження, названий акт індивідуальної дії залишено без змін.

Перевіркою встановлено порушення підприємством підпункту «в» пункту 2.1 статті 2, пункту 4.3 статті 4, підпункту 5.1.7 пункту 5.1 статті 5 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України; далі - Закон № 168/97-ВР) внаслідок допущення методологічної помилки, яка полягає в невірному визначенні коду згідно з УКТЗЕД при здійсненні митного оформлення вантажу «система підготовки води для діалізу» в період з 11 листопада 2004 року по 16 червня 2007 року.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, відповідач-2 посилався на класифікаційне рішення Приморської митниці № КТ-511-058-07 від 28 серпня 2007 року, яким систему підготовки води для діалізного лікування віднесено до нового коду згідно з УКТЗЕД , що, на його переконання, виключає право позивача на пільги із сплати податку на додану вартість.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та відмовляючи в їх задоволенні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність оспорюваного податкового повідомлення.

Колегія суддів із зазначеними доводами погодитись не може, виходячи з таких підстав.

Відповідно до пункту 35 статті 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України; далі - МК України) пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

Пунктом 19 статті 1 МК України визначено, що митними процедурами є операції, пов'язані із здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Згідно з пунктом 10.3 статті 10 Закону № 168/97-ВР платники податку, які імпортують товари (супутні послуги) на митну територію України для їх використання або споживання на митній території України, відповідають за дотримання правил надання інформації для розрахунку бази оподаткування (суми податку, належного до сплати) митним органам.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України) якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 313 МК України передбачено, що класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, є виключною компетенцією митних органів.

Відповідно до статті 69 МК України незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України допущено порушення законодавства України.

Однак, як встановлено в наведеній ситуації судом першої інстанції та не спростовано судом апеляційної інстанції, доказів на підтвердження подання позивачем неповної, недостовірної, неправдивої інформації митним органам при декларуванні системи підготовки води для діалізного лікування відповідачами надано не було, а також не доведено існування законних підстав для перегляду прийнятого рішення щодо визначення коду спірного товару при здійсненні його митного оформлення в період з 11 листопада 2004 року по 16 червня 2007 року внаслідок прийняття Приморською митницею класифікаційного рішення № КТ-511-058-07 від 28 серпня 2007 року.

А відтак, оскільки митні органи, приймаючи вантажні митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили його на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому відповідач-2 не мав правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення про донарахування позивачу суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у зв'язку з виявленням методологічної помилки стосовно класифікації товару.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції помилково скасував постанову суду першої інстанції, яка є законною та обґрунтованою.

Згідно із статтею 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Медичного спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамбрамед» задовольнити.

Скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2009 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Голубєва Г.К.

Карась О.В.