Справа № 823/3867/14
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року справа № 823/3867/14

17 год. 13 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Коваленка В.І.,

за участю секретаря - Савости С.В.,

за участю:

позивача - не з'явився,

відповідача - Шаповал О.В. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України у місті Каневі та Канівському районі Черкаської області до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в місті Каневі та Канівському районі Черкаської області звернулось до суду з адміністративним позовом до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, в якому просить скасувати постанову ВП № 41231818 від 26.11.2014р. про накладення штрафу на управління Пенсійного фонду України в м. Каневі та Канівському районі, винесену головним державним виконавцем Вакуленко С.М.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що подав апеляційну скаргу на рішення, що виконується відповідачем. Крім того вказав, що повноваження з адміністрування єдиного соціального внеску передані до органів доходів і зборів, у зв'язку з чим позивач не має повноважень для виконання рішення суду, про що повідомив відповідача, а тому державним виконавцем безпідставно прийнято спірну постанову.

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що державним виконавцем вимогою від 21.07.2014р. зобов'язано боржника виконати рішення суду у справі №823/370/13-а, яка направлена боржнику, однак останній вимогу державного виконавця не виконав, а тому постановою державного виконавця на нього накладено штраф. При цьому, відповідач зазначив, що на момент прийняття судом першої інстанції постанови вже діяли норми, якими повноваження з адміністрування єдиного соціального внеску передані до органів доходів і зборів, отже суд їх врахував. Разом з тим, відповідач стверджує, що 06.08.2014р. отримав лист позивача, в якому останній повідомив про апеляційне оскарження постанови суду, без надання підтверджуючих документів про прийняття до розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

У зв'язку із зазначеним, відповідач вважає, що не допустив порушень закону та просив відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте в своєму адміністративному позові просив провести розгляд справи без його участі за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов, однак після оголошеної перерви в судове засідання не з'явилась.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, проте направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі та зазначила, що проти задоволення позову заперечує.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши наявні матеріали справи, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку та вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Дослідженням письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, в судовому засіданні суд встановив, що 11.12.2013р. постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. відкрито виконавче провадження № 41231818 з примусового виконання виконавчого листа № 823/370/13-а, виданого 30.10.2013р. Черкаським окружним адміністративним судом про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в місті Каневі та Канівському районі Черкаської області розглянути питання про звільнення ОСОБА_2 від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 01.01.2013р. як пенсіонера за віком з урахуванням вимог частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

В подальшому, постановами зазначеного державного виконавця від 11.08.2014р. та від 26.11.2014р. за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця на позивача накладено штраф у розмірі 680 грн. та 1 360 грн., відповідно.

Оскаржувана постанова одержана позивачем 04.12.2014р., що підтверджується відомостями про реєстрацію позивачем супровідного листа про направлення постанови за вхідним № 3335/05.

Досліджуючи в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження № 41231818 суд встановив, що вони містять лише одну вимогу державного виконавця від 21.07.2014р. та не містять відомостей про її одержання позивачем.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Частиною першою статті 11 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Абзацом першим частини 2 статті 11 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із частинами 1, 2 статті 75 Закону № 606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Статтею 89 Закону № 606-XIV передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

У відповідності до частин 1, 2 статті 5 Закону № 606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що для виконання вимоги державного виконавця боржник повинен ознайомитись з її змістом, оскільки на переконання суду виконання вимоги державного виконавця без такого ознайомлення є неможливим. В той же час, відсутність доказів про одержання позивачем вимоги державного виконавця від 21.07.2014р. виключає можливість її виконання.

Другою обставиною, яка є обов'язковою для притягнення до відповідальності боржника є невиконання рішення суду саме без поважних причин. Тобто, у кожному конкретному випадку державний виконавець накладає на божника штраф лише в тому випадку, якщо відсутні відомості про поважність причин невиконання рішення суду.

Вирішуючи питання про поважність невиконання позивачем рішення суду у справі №823/370/13-а, суд встановив, що листом №1914/07 від 17.03.2014р. позивач повідомив відповідача про перенаправлення до Канівського відділення Корсунь-Шевченківської ОДПІ постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2013р. №41231818 у зв'язку з передачею з 01.10.2013р. функцій адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» №406-VII від 04.07.2013р.

Як встановлено в судовому засіданні, зазначений лист відповідач отримав 20.03.2014р.

Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» №406-VII від 04.07.2013р. (далі - Закон №406-VII), зокрема внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 8 липня 2010 року (далі - Закон №2464-VI) та передано функції адміністрування єдиного соціального внеску від органів Пенсійного фонду України до органів доходів і зборів.

Так, частину 4 статті 8 Закону №2464-VI викладено в такій редакції: порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У відповідності до положень нової редакції статті 13 Закону №2464-VI органи доходів і зборів мають право: 1) отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання органами доходів і зборів функцій, передбачених цим Законом; 2) проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки. Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України; 3) вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб - підприємців усунення виявлених порушень законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску; 4) вилучати в установленому законодавством порядку у підприємств, установ і організацій, фізичних осіб - підприємців копії документів, що підтверджують заниження розміру заробітної плати (доходу) та інших виплат, на які нараховується єдиний внесок; 5) ініціювати застосування до платників єдиного внеску судових процедур банкрутства; 6) застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; 7) стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску; 8) порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску; 9) у разі виявлення фактів порушення порядку нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску звертатися в установленому законом порядку до відповідних правоохоронних органів; 10) здійснювати інші функції, передбачені законодавством.

В той же час у відповідності із зміненою редакцією статті 13-1 Закону №2464-VI Пенсійний фонд та його територіальні органи зазначених прав не мають.

Суд звертає увагу, що Закон №406-VII набрав чинності 11.08.2013р., тобто на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2013р. позивач вже не виконував функцій адміністрування єдиного соціального внеску, про що повідомив відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Черкаській області листом №1914/07 від 17.03.2014р.

Суд критично оцінює посилання відповідача на ту обставину, що на момент прийняття судом першої інстанції постанови у справі №823/370/13-а вже набрав чинності Закон №406-VII і суд врахував його положення зобов'язуючи управління ПФУ в місті Каневі та Канівському районі Черкаської області розглянути питання про звільнення ОСОБА_2 від сплати єдиного соціального внеску. До такого висновку суд прийшов з тих підстав, що постанова суду у справі №823/370/13-а прийнята 14.03.2013р., а наведений закон набрав чинності 11.08.2013р., тобто постанова суду у наведеній справі прийнята до набрання чинності згаданим законом.

Незважаючи на вказані обставини головний державний виконавець Вакуленко С.М. сформував вимогу та наклав на позивача штрафи, а в подальшому постановою від 28.11.2014р. закінчив виконавче провадження №41231818 у зв'язку з неможливістю виконати рішення суду без участі боржника.

Суд вважає такі дії головного державного виконавця Вакуленко С.М. такими, що суперечать основному завданню Закону України «Про виконавче провадження», яким є повне фактичне виконання рішення суду.

В контексті наведеного суд зазначає, що спірні правовідносини передбачають фактичне правонаступництво в силу прямої вказівки закону, а саме: перехід прав і обов'язків щодо адміністрування єдиного соціального внеску від одного державного органу до іншого.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, позивач не мав права вийти за межі наданих йому повноважень, про що повідомив відповідача. Натомість відповідні повноваження виконати рішення суду у справі 823/370/13-а мають органи доходів і зборів.

За таких обставин головний державний виконавець Вакуленко С.М. не використав надане йому частиною 5 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» право на звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником, таким чином не здійснивши заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення та прийшов до передчасного висновку про накладення на позивача штрафу, що фактично потягло за собою закінчення виконавчого провадження і призводить до затягування процесу виконання судового рішення та порушення прав фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, при вирішенні питання правомірності оскаржуваної постанови, враховує приписи частини 5 статті 124 Конституції України, згідно якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

На переконання суду відповідач не довів правомірність спірної постанови, хоча зобов'язаний довести її правомірність, а тому постанова ВП № 41231818 від 26.11.2014р. про накладення штрафу на управління Пенсійного фонду України в м. Каневі та Канівському районі, винесена головним державним виконавцем Вакуленко С.М., підлягає скасуванню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову ВП № 41231818 від 26.11.2014р. про накладення штрафу на управління Пенсійного фонду України в м. Каневі та Канівському районі, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Коваленко

Повний текст постанови виготовлено 26.01.2015р.