Справа № 0538/127/2012
Суддя: Козлов Д. О.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 0538/127/2012
Провадження № 2-а/265/14/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради (надалі за текстом постанови - УПСЗН) про зобов'язання здійснити нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно із ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, починаючи з 1 жовтня 2010 року по день винесення рішення, та проводити у подальшому такі виплати до досягнення дитиною трирічного віку, стягнувши її витрати на правову допомогу та сплачений нею судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог вказувала на те, що є матір'ю малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не меншому від мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років. Натомість УПСЗН позивачці нарахувало з 1 жовтня 2010 року по 1 грудня 2011 року допомога в розмірі 130 грн. на місяць. Рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року на від 22 травня 2008 року положення Закону «Про державний бюджет України на 2007 рік» та Закону «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були визнанні неконституційними в частині зупинення на 2007 рік та на 2008 рік дії ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку. Позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок та доплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до рівня прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, але отримала відмову у перерахунку. Вважає, що дії відповідача у цій частині є неправомірними, тому просить поновити їй строк звернення до суду, застосувавши практику Європейського Суду з прав людини відповідно до якої пенсії і соціальні виплати визнано власністю у розумінні ст. 1 Першого Протоколу Конвенції, та просила суд зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розрахованої із розміру прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років за період з 1 жовтня 2010 року по день винесення рішення із проведенням виплат у подальшому до досягнення дитиною 3-х років, стягнувши також судові витрати з відповідача, понесені позивачкою.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до УПСЗН про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, починаючи з 1 жовтня 2010 року до 10 липня 2011 року, були залишені судом без розгляду (а. с. 89).

Позивачка у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Додавала, що до березня 2012 року вона отримувала допомогу на двох дітей віком до 3-х років. Просила суд задовольнити заявлені нею вимоги.

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, Борисенко Н. О., заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на письмові заперечення, за якими представник відповідача зазначала, що позивачка перебувала на обліку в УПСЗН Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради з 18 жовтня 2010 року, як застрахована особа, та отримувала допомогу по догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трирічного віку. Вказує, що Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» не передбачає розподілу на осіб, що мають право на отримання такої допомоги на застрахованих та незастрахованих осіб. У ст. 15 даного Закону було внесено зміни, відповідно до яких «допомога по догляду з дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн». У подальшому ст. 45 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно Закону «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» призначається здійснюється в розмірах і порядку, визначених КМУ. При цьому за п. 22 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», затвердженого постановою КМУ від 27 грудня 2001 року № 1751, відповідно до ст. 15 Закону «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2010 року - 100 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на 1 особу за попередні 6 місяців, але не менш ніж 130 грн. Додавала також, що позивачка з 18 жовтня 2010 року щомісячно отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку в розмірі, що перевищує мінімальний, тобто з урахуванням доходів сім'ї. Тому на підставі Закону «Про Державний бюджет України» та «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», відповідач діяв правомірно. Вважаючи заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, просила суд відмовити у задоволені позову та заперечувала проти стягнення з відповідача судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, актовий запис № 778 від 31 серпня 2010 року (а. с. 21).

Згідно наказу № 385-к від 22 жовтня 2010 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інститут сталевих конструкцій» ОСОБА_1, техніку 2 категорії Маріупольського комплексного відділу, була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років з 1 листопада 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 22-23).

Відповідно до відповіді УПСЗН від 29 грудня 2011 року на звернення позивачки вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПСЗН Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради, отримуючи допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, (з 8 травня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_4), та на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 18 жовтня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_5), як застрахована особа згідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». ОСОБА_1 вказана допомога нараховувалась з урахуванням доходу родини на підставі постанови КМУ від 27 грудня 2001 року № 1751, в тому числі починаючи з 1 квітня 2011 року (а. с. 25-26).

На підставі довідок УПСЗН від 29 грудня 2011 року та 12 січня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 щомісячно отримувала допомогу по догляду за двома дітьми до досягнення трирічного віку за період з 1 липня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_5: липень 2011 року - вересень 2011 року в розмірі 1214,86 грн. (двоє дітей), жовтень 2011 року - листопада 2011 року в розмірі 1410 грн. (двоє дітей), грудень 2011 року в розмірі 1448 грн. (двоє дітей), січень 2012 року - лютий 2012 року в розмірі 1586 грн. (двоє дітей), березень 2012 року в розмірі 1151,13 грн. (двоє дітей), квітень 2012 року - червень 2012 року в розмірі 814 грн. (одна дитина), липень 2012 року - вересень 2012 року в розмірі 822 грн. (одна дитина), жовтень 2012 року - листопад 2012 року в розмірі 884,67 грн. (одна дитина), грудень 2012 року в розмірі 900,67 грн. (одна дитина), січень 2013 року - березень 2013 року в розмірі 913,67 грн. (одна дитина), квітень 2013 року - липень 2013 року в розмірі 997,65 грн. (одна дитина), серпень 2013 року в розмірі 708,01 грн. (одна дитина) (а. с. 27, 105).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції з 1 січня 2002 року) (далі за текстом постанови - Загальний закон) встановлюється гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

За ст. 5 Загального закону державну допомогу сім'ям з дітьми призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків.

Відповідно до ст. 13 Загального закону (в редакції від 1 січня 2002 року) право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною.

На підставі ст. 13 Загального закону (в редакції від 1 січня 2008 року на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів») право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції 2002 року) визначає, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

На підставі ч. 1 ст. 15 Загального закону (в редакції від 1 січня 2008 року на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів») допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

За п. 3 Прикінцевих положень Загального закону (в редакції від 1 січня 2002 року) розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачений ст. 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, яка дорівнює 25 відсотків від встановленого рівня прожиткового мінімуму.

Пункт 3 Прикінцевих положень Загального закону (в редакції від 1 січня 2008 року на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів») визначав, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2010 року - 100 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Натомість Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (далі за текстом постанови - Спеціальний закон) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за нею, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей. Матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до ст. 42 Спеціального закону (в редакції до змін від 1 січня 2008 року) право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною, яка надається застрахованим особам у формі матеріального забезпечення у період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у період цієї відпустки.

За ст. 43 Спеціального закону (в редакції до змін від 1 січня 2008 року) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

На підставі Розділу ІІ «Про внесення змін до законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було виключено ст. ст. 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», щодо виключення ст. ст. 40-44 Спеціального закону.

Таким чином, з 22 травня 2008 року відновили свою дію положення ст. ст. 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Водночас ані Законами України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», «Про Державний бюджет України на 2012 рік», «Про Державний бюджет України на 2013 рік», ані іншими законами не встановлювалось обмеження щодо розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, порівняно із тим, що був закріплений у Загальному та Спеціальному законах.

Оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_1 є застрахованою особою, то щодо спору про виплати допомоги позивачці, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, який охоплює період з 11 липня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, вбачається, що на відносини щодо виплати допомоги такій особі поширюються норми ст. ст. 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», де зазначено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною, яка надається такій особі у розмірі не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином суд прийшов до висновку, що представниками УПСЗН позивачці нараховувалась допомога по догляду за дітьми на підставі Закону України «Про допомогу сім'ям з дітьми» замість положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», оскільки ОСОБА_1 є застрахованою особою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в тому числі щодо дітей віком до 6 років.

За ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» вбачається, що прожитковий мінімум застосовується для, крім іншого, встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

На підставі ст. 21 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року було встановлено на 2011 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у наступному розмірі для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення - для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 816 грн., з 1 квітня - 832 грн., з 1 жовтня - 853 грн., з 1 грудня - 870 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року на 2012 рік було встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у наступному розмірі для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення - для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 893 грн., з 1 квітня - 911 грн., з 1 липня - 917 грн., з 1 жовтня - 930 грн., з 1 грудня - 961 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» було встановлено в 2013 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення - дітей віком до 6 років: з 1 січня - 972 грн., з 1 грудня - 1032 грн.

На підставі переліченого, порівнюючи нараховані до сплати суми ОСОБА_1 із сумами, які повинні були бути нараховані, суд прийшов до висновку, що до сплати позивачці були розраховані суми, які не відповідають розмірам, визначеним законом.

Позиція УПСЗН ґрунтується на постанові Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, однак вказана постанова КМУ не приймалась на виконання Законів України «Про державний бюджет України на 2011 рік», «Про державний бюджет України на 2012 рік» та «Про державний бюджет України на 2013 рік», а також на виконання Спеціального закону, тому не підлягає застосуванню.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що обчислення допомоги ОСОБА_1 по догляду за дитиною до трьох років повинна розраховуватись в розмірах, передбачених відповідними законами, тобто виходячи з прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, який встановлений Законами України про державний бюджет на відповідний рік.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що представники відповідача діяли з порушення норм закону, нараховуючи та сплачуючи допомогу ОСОБА_1 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в меншому розмірі, ніж визначений Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та Законами України про державний бюджет на відповідний рік.

На підставі переліченого позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання дій відповідача неправомірними із зобов'язанням провести перерахунок та виплату позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на цій підставі в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, починаючи з 11 липня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, відрахувавши фактично проведені позивачці виплати.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

До судових витрат за ст. 87 КАС України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, до яких відповідно належать витрати на правову допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При цьому Законом України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судових витрат органи праці та соціального захисту населення, які відповідно до цього закону звільнені лише від сплати судового збору за подання позовів до суду з конкретної категорії справ.

Така ж позиція викладена у п. 13 Постанови від 16 березня 2012 року № 4 Пленуму Вищого Адміністративного Суду України «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», де зазначено, що судам необхідно враховувати, що за п. 20 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» органи праці та соціального захисту населення звільняються від сплати судового збору лише у конкретних випадках та виключно за умови їх звернення до суду із позовом, тому в інших випадках органи праці та соціального захисту населення повинні сплачувати судовий збір на загальних підставах.

Таким чином відповідач за позовом ОСОБА_1 не є звільненим від сплати судових витрат позивачки за адміністративною справою.

Відповідно ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому представниками відповідача суду не було надано жодних відомостей щодо важкого матеріального становища УПЗСН Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради або інших підстав неспроможності відповідача нести судові витрати по вказаній справі.

На підставі переліченого клопотання представника відповідача про звільнення від сплати судових витрат УПСЗН за наслідками розгляду позову ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

За ст. 16 КАС України порядок й умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Згідно до ст. 90 КАС України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

На підставі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який визначає граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ, розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно документів, наданих позивачкою на обґрунтування витрат на правову допомогу мається акт прийому-передачі послуг від 21 грудня 2011 року, квитанція про сплату витрат у розмірі 401 грн. за відповідним рахунком, довідка з єдиного державного реєстру на філію ТОВ «Надія» в місці Донецьку, довідка про надання юридичних послуг, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_6 з дипломом про здобуття кваліфікації юриста.

Суд при цьому зауважує, що компенсація витрат на правову допомогу під час розгляду судами адміністративних справ можлива лише за участі особи, яка надавала правову допомогу, в наступних випадках: по-перше, у судовому засіданні, по-друге, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, по-третє, під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Однак жодна з перелічених вище умов при вирішенні понесених ОСОБА_1 витрат не може бути застосована судом, оскільки не мало місце надання правової допомоги позивачці за вказаною адміністративною справою ані у судовому засіданні, ані під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, ані під час вчинення окремих процесуальних дій по справі поза судовим засіданням, що підтверджується відповідними доказами.

Таким чином, оглянувши надані ОСОБА_1 на підтвердження її витрат на правову допомогу в сумі 401 грн. документи, суд не вбачає підстав для стягнення зазначених сум з відповідача.

Натомість позивачкою при вирішенні вказаного публічно-правового спору було сплачено судовий збір протягом розгляду справи у загальному розмірі 101,94 грн.

Враховуючи, що судом були задоволенні заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 11 липня 2011 року по 22 серпня 2012 року, із заявленого періоду з 1 жовтня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, то відповідно до частки задоволених позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору на користь позивачки в розмірі 74,96 грн.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років - задовольнити частково.

Визнати дії неправомірними та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років за період з 11 липня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 з відрахуванням фактично проведених виплат.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованої в АДРЕСА_1, з місцевого бюджету витрати по сплаті судового збору в розмірі 74,96 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами що не були присутні при проголошенні - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя