Справа № 804/4976/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2014 р. Справа № 804/4976/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Тулянцевої І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства «Дніпропромліт» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), -
09.04.2014 року Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Дніпропромліт» (далі-відповідач) про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що в ході проведення перевірки Приватного акціонерного товариства «Дніпропромліт» виявлено факти порушення законодавства про охорону атмосферного повітря, що є підставою для тимчасової заборони (зупинення) діяльності відповідача, пов'язаної з експлуатацією джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Відповідач - ПрАТ «Дніпропромліт» про відкриття скороченого провадження повідомлений належним чином шляхом направлення копії ухвали від 11.04.2014 року, яка отримана 28.04.2014 року. 15.05.2014 року Відповідач надав до суду заперечення, в яких зазначив про незгоду з позовними вимогами та просив відмовити у задоволенні позову.
Згідно пункту 4 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.
Розглянувши подані до суду документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.
Під час проведення перевірки було встановлено, що матеріали інвентаризації джерел викидів та відповідно дозвіл на викиди не відповідають фактичному стану підприємства за обліком джерел утворення викидів, а саме: у вищезазначених матеріалах не обліковується індукційна піч, 2 установки виготовлення стержнів, термічна піч.
На думку позивача, діяльність щодо експлуатації джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря ПрАТ «Дніпропромліт» є порушенням ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та невиконанням п.п. 1, 4, 5 припису від 31.05.2012 року № 4-4167-11-3, що є порушенням ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а тому вказані обставини є підставою для безумовної тимчасової заборони (зупиненню).
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.
У відповідності до пункту 4.2 вказаного Положення Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.
Пунктом «в» ч. 1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» закріплено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об'єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин.
На момент проведення перевірки повноваження позивача щодо зупинення (тимчасово) діяльності підприємств та об'єктів були визначені Порядком обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій і об'єктів у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 29.10.1992 р. № 2751-ХІІ (втратив чинність 26.04.2014 року; надалі - Порядок від 29.10.1992 р. № 2751-ХІІ).
Відповідно до п. 2 Порядку від 29.10.1992 р. № 2751-ХІІ діяльність підприємств, що здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, може бути тимчасово заборонена (зупинена) - до виконання необхідних природоохоронних заходів зупиняється експлуатація підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання. При тимчасовій забороні (зупиненні) чи припиненні діяльності підприємств забороняються всі викиди і скиди забруднюючих речовин та розміщення відходів по підприємствах в цілому чи окремих їх цехах (дільницях) і одиницях обладнання.
За приписами п. 4 Порядку від 29.10.1992 р. № 2751-ХІІ діяльність підприємств обмежується або тимчасово забороняється (зупиняється) у разі перевищення ними лімітів використання природних ресурсів, порушення екологічних нормативів, екологічних стандартів, а також вимог екологічної безпеки, зокрема: використання природних ресурсів, викидів і скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, складування, захоронення, зберігання або розміщення виробничих, побутових та інших відходів без відповідних дозволів.
Рішення про обмеження, тимчасову заборону (зупинення) та припинення діяльності підприємств у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища приймають у межах своєї компетенції Кабінет Міністрів України, Верховна Рада Республіки Крим, місцеві органи державної виконавчої влади, Міністерство охорони навколишнього природного середовища України та його органи на місцях, органи державного санітарно-епідеміологічного нагляду, інші спеціально уповноважені державні органи та органи місцевого самоврядування (п. 3 Порядку від 29.10.1992 р. № 2751-ХІІ).

Таким чином, Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області на момент проведення перевірки у відповідності до покладених на неї завдань мала повноваження на проведення заходів контролю за дотриманням вимог природоохоронного законодавства, в тому числі самостійно обмежувати та зупиняти (тимчасово) в установленому порядку діяльність підприємств, установ і організацій та експлуатацію об'єктів в разі наявності порушень природоохоронного законодавства, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення виявлених порушень, тощо.

У п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру» від 09.04.2014 р. № 1193 (діє з 26.04.2014 р.) визнано такою, що втратила чинність Постанова Верховної Ради України від 29 жовтня 1992 року N 2751-XII «Про затвердження Порядку обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій і об'єктів у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення обмежень у провадженні господарської діяльності» від 20.06.2013 р. № 353 внесені зміни до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. № 877, та у новій редакції визначено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Частиною 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Суд наголошує, що у частині 7 статті 7 вказаного Закону передбачено вичерпний перелік заходів реагування, які застосовуються за рішенням суду, ухваленого за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю), а саме: повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) продукції, повне або часткове зупинення реалізації продукції, повне або часткове зупинення виконання робіт, повне або часткове зупинення надання послуг. Зазначене звернення відбувається на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства.

Вищенаведеною нормою не передбачено права звернення до суду органу державного нагляду (контролю) з вимогами застосувати заходи реагування у вигляді «тимчасової заборони (зупинення) діяльності щодо експлуатації стаціонарних джерел викидів в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря».

Натомість, за судовим рішенням, у розумінні наведеної норми, може бути повністю або частково зупинена саме основна господарська діяльність підприємства, а не її побічні наслідки у вигляді утворення відходів.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем заявлені вимоги про винесення постанови щодо застосування заходів реагування, застосування яких не може бути здійснено за судовим рішенням, оскільки в даному випадку на момент проведення перевірки прийняття припису чи іншого розпорядчого документа було віднесено до компетенції позивача.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про застосування до Приватного акціонерного товариства «Дніпропромліт» тимчасової заборони (зупинення) діяльності відповідача, пов'язаної з експлуатацією джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, відносяться до заходів, які можуть бути застосовані контролюючим органом власним рішенням.

Натомість, за приписами п. 5 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням.

Отже, звернення позивача до суду на підставі статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України є необґрунтованим, з огляду на що суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Частиною 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

У підпункті 1 пункту 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру - 0,06 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства «Дніпропромліт» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) - відмовити.

Стягнути з Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (, 49010, м. Дніпропетровськ, вул. Лабораторна, 69) судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три грн. 08 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева