Справа № 807/3019/14
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2014 рокум. Ужгород№ 807/3019/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В. ,

при секретарі - Стенавській А.М.,

за участю:

прокурора: Закарпатський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері радник юстиці Киричук М.Ю. - представник Левкулич В.І.,

представника позивача: Виноградівського міжрайонного управління водного господарства - представник в судове засідання не з"явився,

відповідача: Нижньостуденівська сільська рада - представник в судове засідання не з'явився,

третьої особи: ОСОБА_3 - в судове засідання не з'явився,

третьої особи: відділ Держземагенства в Міжгірському районі - представник в судове засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Закарпатського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері радника юстиції Киричук М.Ю. в інтересах держави в особі Виноградівського міжрайонного управління водного господарства до Нижньостуденівської сільської ради, третіх осіб - ОСОБА_3, відділу Держземагенства в Міжгірському районі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 22 грудня 2014 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 26 грудня 2014 року.

Закарпатський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері радника юстиції Киричук М.Ю. в інтересах держави в особі Виноградівського міжрайонного управління водного господарства звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Нижньостуденівської сільської ради, третіх осіб - ОСОБА_3, відділу Держземагенства в Міжгірському районі про:

- визнання протиправним та скасування рішення Нижньостуденівської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області тридцять шостої сесії п'ятого скликання від 17 лютого 2010 року № 09 "Про визначення водоохоронної зони";

- про зобов'язання Нижньостуденівської сільської ради замовити проект землеустрою щодо встановлення меж та впорядкування водоохоронних зон, прибережних захисних смуг і смуг водовідведення по землях, які знаходяться на її території, який розробляється на основі нормативно-технічної документації у відповідності до статті 88 Водного кодексу України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Закарпатською міжрайонною прокуратурою з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері 07.07.2014 року проведено перевірку в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів додержання вимог земельного, водного та іншого законодавства у Нижньостуденівській сільській раді Міжгірського району. Перевіркою встановлено, що на території Нижньостуденівської сільської ради мають місце окремі випадки порушень вимог земельного та водного законодавства України з питань стану розроблення та затвердження проектів встановлення смуг відведення та при відведенні земель у користування в прибережних захисних смугах. Зокрема, рішенням від 17 лютого 2010 року №09 "Про визначення водоохоронної зони" Нижньостуденівська сільська рада п'ятого скликання визначила водоохоронну зону біля будинку у АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3, мешканця АДРЕСА_1, на віддалі 6 метрів від берега річки до земельної ділянки. Позивач вважає рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд даний адміністративний позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду подано письмові заперечення, де зазначено, що відповідно Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг і режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року №486 (далі - Порядок) - для створення сприятливого режиму водних об'єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони. Відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг і режим ведення господарської діяльності в них водоохоронна зона має внутрішню і зовнішню межу. Внутрішня межа чітко встановлена в чинному законодавстві і збігається з мінімальним рівнем води у водному об'єкті (річка, озеро, струмок тощо). На визначення ж зовнішньої межі водоохоронної зони впливає чимало чинників, визначених в п. 7-11 Порядку, і беручи до уваги безпосередньо дану ситуацію, то зовнішньою межею водоохоронної зони є житловий будинок, у АДРЕСА_1, Міжгірського району, Закарпатської області.

Третя особа відділ Держземагенства в Міжгірському районі - представник в судове засідання не з'явився, 03.11.2014 року ( а.с.72) подав суду заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень щодо позову не має.

Третя особа ОСОБА_3, представник у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, заперечень чи клопотань до суду не подав.

Дослідивши подані документи та матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника прокуратури, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Закарпатським міжрайонним прокурором з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері 07.07.2014 р. проведено перевірку в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів додержання вимог земельного, водного та іншого законодавства у Нижньостуденівській сільській раді Міжгірського району.( а.с. 9).

Перевіркою встановлено, що на території Нижньостуденівської сільської ради мають місце окремі випадки порушень вимог земельного та водного законодавства України з питань стану розроблення та затвердження проектів встановлення смуг відведення та при відведенні земель у користування в прибережних захисних смугах.

Так, зокрема встановлено, що рішенням від 17 лютого 2010 року №09 "Про визначення водоохоронної зони" Нижньостуденівська сільська рада п'ятого скликання визначила водоохоронну зону біля будинку у АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3, мешканця АДРЕСА_1, на віддалі 6 метрів від берега річки до огорожі будинку, ( а.с. 11).

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об'єктами права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.58 Земельного кодексу України, для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються проектами землеустрою.

В ч. 1 ст.60 Земельного кодексу України, зазначено, що вздовж річок, морів навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Встановлення водоохоронних зон для створення сприятливого режиму водних об'єктів, попередження їх забруднення, засмічення, тощо вздовж річок і інших водойм передбачено ст. 87 Водного кодексу України. Зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами.

Порядок визначення розміру і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності встановлюється Кабінетом Міністрів України від 08.05.1996 року № 486 із змінами та доповненнями. За приписами даної постанови, у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88 - 91 водного кодексу України.

Згідно п.5 вказаної постанови розміри і межи водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації, а проекти цих зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами Рад.

Виконавчі комітети місцевих Рад зобов'язані доводити до відома населення, всіх заінтересованих організацій рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях.

Контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється виконавчими комітетами місцевих Рад і державними органами охорони навколишнього природного середовища, що визначено ч.7 статті 87 Водного кодексу України.

Пунктами 14 та 15 цієї постанови на виконавчі комітети місцевих Рад покладається здійснення контролю за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг та додержання режиму їх використання, а також виконання водоохоронних та інших заходів щодо впорядкування водоохоронних зон.

Суд зазначає, що вищевказаним нормативним актом, встановлено правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон, розроблення проектів водоохоронних зон, в межах яких створюються і прибережні захисні смугу і покладено на органи водного господарства та інші спеціально уповноважені органи. Тому, вимога позивача про зобов'язання Нижньостуденівської сільської ради замовити проект землеустрою щодо встановлення меж та впорядкування водоохоронних зон, прибережних захисних смуг і смуг водовідведення по землях, які знаходяться на її території, який розробляється на основі нормативно-технічної документації у відповідності до статті 88 Водного кодексу України не підлягає до задоволення, як безпідставна, оскільки в компетенцію сільських рад входить тільки затвердження проектів водоохоронних зон, які розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів.

Щодо вимоги визнати протиправним та скасувати рішення Нижньостуденівської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області тридцять шостої сесії п'ятого скликання від 17 лютого 2010 року № 09 "Про визначення водоохоронної зони", судом встановлено наступне:

Згідно ст. 12 ч.1 п.п. а, б, в, є Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування і земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного і екологічного законодавства.

Згідно ст. 1 Водного кодексу України, водний об'єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт). Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №486 від 08.05.1996 року "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них," водоохоронні зоні встановлюються для створення сприятливого режиму водних об'єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм.

У межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 Водного кодексу України.

Відповідні вимоги щодо порядку встановлення прибережних захисних смуг конкретизовано у статті 88 Водного кодексу України, відповідно до якої встановлено, що з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів -50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

На території с. Н. Студений Міжгірського району протікає р. Студений, яка разом із безіменними потічками відноситься до малих річок.

У Постанові судової палати у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року по справі 6-16цс14, визначено, що за системним аналізом законодавства на час виникнення правовідносин, відповідно до положень ст. 88 ВК України, Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 ( далі Постанова № 486), Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року (далі Наказ № 434), розмір та межі прибережних захисних смуг встановлювались за проектами землеустрою (термін та зміст за ст. 50-54 Закону України "Про землеустрій"), а населених пунктів -відповідно до існуючих на час встановлення конкретних умов забудови. При наданні у користування земельних ділянок навколо зазначених та інших водних об'єктів, мали врахуватися ці положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, а у разі відсутності землевпорядної документації (документації з землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів мало бути досягнуто шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного Кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови № 486 з урахуванням конкретної ситуації.

Контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Суд погоджується з доводами прокурора, що відповідачем при прийнятті спірного рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, допущено порушення шляхом встановлення значно меншого розміру прибережної захисної смуги річки, ніж визначено приписами Водного кодексу, зокрема його статтею 88, ( а.с.11).

Отже, вказане дає підстави скасувати рішення від 17 лютого 2010 року №09 "Про визначення водоохоронної зони", яким Нижньостуденівська сільська рада п'ятого скликання визначила водоохоронну зону біля будинку у АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3, мешканця АДРЕСА_1 на віддалі 6 метрів від берега річки до земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об"єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 71 частини 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Закарпатського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері підлягають задоволенню частково з підстав визначених у мотивувальній частині постанови.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 160,163,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов Закарпатського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері радника юстиції Киричук М.Ю. в інтересах держави в особі Виноградівського міжрайонного управління водного господарства до Нижньостуденівської сільської ради, третіх осіб - ОСОБА_3, відділу Держземагенства в Міжгірському районі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання вчинити певні дії - задоволити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Нижньостуденівської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області тридцять шостої сесії п'ятого скликання від 17 лютого 2010 року № 09 "Про визначення водоохоронної зони".

3. В решті позовним вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України

СуддяТ.В. Скраль