Справа № 2а-5442/09/0270
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2014 р. м. Київ К/9991/52983/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника відповідача Романовича С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (правонаступника Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області)

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21.04.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.07.2011

у справі №2а-5442/09/0270

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.04.2011, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.07.2011, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції №/0 від 02.09.2009.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що порушення за які застосовані фінансові санкції у сумі 78666,04 грн. не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідачем не надано оригіналу акта перевірки №194/2301/НОМЕР_1 від 25.08.2009, зазначеного як підставу для прийняття оспорюваного рішення №/0 від 02.09.2008, оскільки зазначений акт був розірваний податковим інспектором ОСОБА_4 з метою отримання хабара від ФОП ОСОБА_3

Однак, судова колегія вважає, що зазначені висновки судами зроблені без всебічного і повного з'ясування всіх фактичних обставин справи, незастосування системного аналізу норм чинного законодавства.

Перевірки з питань здійснення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання встановленого порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, проводяться відповідно до повноважень органів державної податкової служби, визначених Законом України «Про державну податкову службу в Україні» (чинному на час виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, пунктом 2 ст. 11 цього Закону встановлено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Загальні умови і порядок контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) встановлені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Так, статтями 15 та 16 Закону визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок.

При здійсненні контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), органи державної податкової служби керуються вимогами Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яким контроль за проведенням готівкових розрахунків покладено на органи державної податкової служби, статтею 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», в частині дотримання умов допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення планових та позапланових перевірок та чинними наказами Державної податкової адміністрації України.

Платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб до такої перевірки.

Однак, таких обставин у справі не встановлено, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, за наслідками перевірки позивача було складено акт №194/2301/НОМЕР_1 від 25.08.2009, на підставі якого прийнято оспорюване рішення про застосування штрафних санкцій №/0 від 02.09.2008.

Проведення податковим органом перевірки позивача та складання за її наслідками акта перевірки підтверджується у тому числі і вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17.12.2010 про засудження ОСОБА_4 за ч.1, 2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України, ч.3 ст.364 КК України, ч.1 ст.190 КК України, яким, зокрема, встановлено, що ОСОБА_4, будучи службовою особою податкового органу, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, умисно прийняв рішення одержати незаконну грошову винагороду, шляхом повідомлення ОСОБА_3 недостовірних відомостей, що ним буде переписано акт перевірки, та зменшено при цьому кількість не облікованого товару.

Крім того, Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за №925/11205, згідно п.1.3 якого, за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Згідно п.4.5 Порядку акт невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок в день його підписання реєструється в єдиному журналі реєстрації актів, який ведеться структурним підрозділом, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції органу державної податкової служби.

Податкове повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій) приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів від дня реєстрації акта невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок або вручення його поштою суб'єкту господарювання (на підставі відмітки на поштовому повідомленні), а за наявності заперечень посадових осіб суб'єкта господарювання до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді суб'єкту господарювання (п. 4.11 Порядку).

Акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі складеного за наслідками перевірки позивача акта, керівником податкового органу було прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яке було оскаржено суб?єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 до вищих органів податкової служби. За наслідками розгляду скарг позивача ДПА у Вінницькій області та ДПА України були прийняті відповідні рішення, якими скарги залишені без задоволення, а оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій залишене без змін. При цьому в рішеннях наведено перелік документів, які були використані при розгляді скарги, у т.ч. і акт перевірки від 25.08.2009 №194/2301/НОМЕР_1.

Примірник акта перевірки СПД ОСОБА_3 від 25.08.2009, який містить у тому числі підпис суб?єкта господарювання, наявний в матеріалах справи, однак, неприйняття його до розгляду судами попередніх інстанцій не обґрунтовано.

З огляду на викладене, для правильного вирішення справи підлягали встановленню обставини допущення позивачем порушення положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», та відповідність застосованих відповідачем фінансових санкцій за спірним рішенням.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, зважаючи, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення обмежився лише висновком про відсутність у відповідача оригіналу акта перевірки за наявності примірника акта перевірки у суб?єкта підприємницької діяльності, копія якого надана позивачем до матеріалів справи, рішення суду першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21.04.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.07.2011 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун