Справа № 803/19/15-а
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження в адміністративній справі

14 січня 2015 рокуСправа № 803/19/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Кравчик В.В.,

за участю представника заявника Ярошика Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку питання про закриття провадження в справі за поданням Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

ВСТАНОВИВ:

Нововолинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Нововолинська ОДПІ) звернулася з позовом до до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

В обґрунтування подання заявник зазначає, що у зв'язку з відмовою відповідача від проведення фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення Нововолинською ОДПІ відповідно до норм Податкового кодексу України (далі - ПК України) рішенням від 06.01.2015 року був застосований умовний адміністративний арешт, підставність якого заявник просить підтвердити.

Представник заявника в судовому засіданні заперечує щодо можливості закриття провадження у справі, вважає за необхідне не закривати провадження, а його зупинити. Переконаний, що немає підстав для закриття. Підтвердив, що підставою для винесення наказу про проведення перевірки була заява покупця ОСОБА_3, який напередодні купував в даному магазині дві пляшки горілки «Пшенична» і від вживання останньої отруївся.

Відповідач в судове засідання не прибув, проте його представник подав до суду клопотання в якому просив вирішити подання з врахуванням того, що 14.01.2015 року до суду ФОП ОСОБА_2 подано позов про визнання нечинним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки, який зареєстрований судом за вх. №481/15.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю з врахуванням наступного.

На підставі наказу №370 від 29.12.2014 року «Про проведення фактичної перевірки» ФОП ОСОБА_2 та направлень на перевірку №97 та №98 від 29.12.2014 року працівниками відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у Волинській області, а саме ревізорами - інспекторами Цивінською О. І. та Онищук Л. В. 30.12.2014 року було здійснено виїзд для проведення перевірки магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1, де здійснює господарську діяльність підприємець ОСОБА_2

Однак, підприємець ОСОБА_2 після ознайомлення з вищезазначеними наказом та направленнями на перевірку, повідомила про недопуск до перевірки, у зв'язку з відсутністю підстав для її проведення.

Після цього ревізори - інспектори 05.01.2015 року уже спільно з старшим о/у ДСБЕЗ Іваничівського РВ УМВС України Науменком В. А. зайшли у вказаний магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», щоб провести фактичну перевірку і вдруге підприємець відмовилась допустити до перевірки щодо обігу алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

У зв'язку з відмовою від допуску до проведення фактичної перевірки магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1, де здійснює діяльність підприємець ОСОБА_2 було складено акти відмови від допуску до перевірки від 30.12.2014 року та 05.01.2015 року.

На підставі вищевикладеного, о 12 годині 30 хвилин 06.01.2015 року начальником Нововолинської ОДПІ було прийнято рішення №3 про застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_2 і в той же день до суду направлено подання про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Пунктом 94.10 статті 94 ПК України визначено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Згідно з пунктом 94.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Пунктом 94.2 статті 94 ПК України визначені підстави для застосування адміністративного арешту майна, а саме: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не погодилась з наказом про призначення перевірки від 29.12.2014 року №370 та оскаржила його до Волинського окружного адміністративного суду, що вбачається з відбитка штемпеля Волинського окружного адміністративного суду на копії позовної заяви від 14.01.2015 року та з програми «Діловодство спеціалізованого суду».

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо з поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. При цьому в законодавстві не міститься перелік будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право і в залежності від змісту правовідносин суд оцінює форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору, оскільки така незгода має втілюватися у вчиненні учасником процесу об'єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права. Тому незгода платника податків із рішеннями податкового органу щодо застосування спеціальних заходів, згаданих у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом. Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов'язань, з яких виник податковий борг; склад майна, щодо якого застосовується адміністративний арешт; заперечувати наявність податкового боргу, у зв'язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо. Аналогічна позиція висловлена в п. 9 листа Вищого адміністративного суду України №149/11/13-11 від 02.02.2011 року. За таких обставин посилання представника податкової інспекції в судовому засіданні як на підставу для відмови в закритті провадження на те, що платник податків оскаржив до суду не рішення про застосування арешту майна, а наказ про проведення перевірки, не змінює правових підстав для висновку про існування спору про право.

Оскільки підставою для внесення подання до суду був недопуск посадових осіб ГУ ДФС у Волинській області до перевірки, яка призначена наказом від 29.12.2014 року №370, а ФОП ОСОБА_2 оскаржує незаконність даного наказу та звернулася з відповідним адміністративним позовом, тому, на переконання суду, між сторонами існує спір право і з цієї підстави провадження у справі слід закрити.

Наявність спору про право виключає можливість судового провадження в порядку статті 183-3 КАС України. Зважаючи, що на день вирішення цього подання - 14.01.2015 року закінчується встановлений законодавством 96 годинний термін підтвердження судом обґрунтованості адміністративного арешту та що до спору про право стало відомо після відкриття провадження за поданням заявника, тому слід закрити провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу.

При цьому заявнику слід мати на увазі, що закриття провадження у справі за його поданням не позбавляє права податкової інспекції звернутися до суду з відповідною вимогою до адміністративного суду у загальному порядку позовного провадження.

Керуючись статтями 157, 160, 165, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за поданням Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, повний текст якої буде виготовлений 19 січня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич