Справа № 2а-2370/3087/11
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2015 р. м. Київ К/9991/29071/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Бившевої Л.І.

Островича С.Е.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Ватутінського комунального підприємства теплових мереж на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2012

у справі № 2а-2370/3087/11

за позовом Державної податкової інспекції у м. Ватутіне Черкаської області

до Ватутінського комунального підприємства теплових мереж

про стягнення податкової заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Ватутіне Черкаської області звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Ватутінського комунального підприємства теплових мереж про стягнення з відповідача заборгованість зі сплати податку на додану вартість в розмірі 287616 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.07.2011 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Ватутінського комунального підприємства теплових мереж в доход бюджету через Державну податкову інспекцію у м. Ватутіне Черкаської області 29552 грн. податкового боргу, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2012 постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25.07.2011 скасовано прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом апеляційної інстанції при вирішенні спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, згідно поданих Ватутінським комунальним підприємством теплових мереж декларацій з податку на додану вартість № від 19.01.2011 за грудень 2010 року, № від 17.02.2011 за січень 2011 року та № від 17.03.2011 за лютий 2011 року відповідачем самостійно нараховано суму податку на додану вартість, яка підлягає до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду, в розмірі 251804 грн.

Однак, означені вище суми самостійно розрахованих податкових зобов'язань відповідачем в установлені чинним законодавством терміни в повному обсязі не сплачено.

Позивач самостійно визначену суму по сплаті податку на додану вартість в розмірі 287616 грн. сплатив частково в 2011 році, в розмірі 222252 грн., спрямувавши кошти на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Згідно з п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податку податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється.

Отже, з моменту вступу в дію Податкового кодексу України законом було закріплено право податкового органу щодо зарахування коштів, які сплачує платник податків в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати.

Виходячи з наведеного колегія суддів зазначає, що зарахування коштів податковим органом в рахунок погашення податкового боргу платника податку згідно з черговістю його виникнення можливе стосовно податкового боргу, який виник на підставі норм Податкового кодексу України, тобто після 01.01.2011, а тому зарахування сплаченої суми узгодженого грошового зобов'язання, яке виникло після вказаної дати, в рахунок податкового боргу, який виник до 01.01.2011 є помилковим.

Таким чином, законодавцем не було визначено повноваження податкового органу щодо перерозподілу платежів в умовах сплати платежів платником податків відповідно до податкового боргу який виник до 01.01.2011.

Зазначене судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення взято до уваги не було, що призвело до безпідставного скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Ватутінського комунального підприємства теплових мереж на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2012 у справі № 2а-2370/3087/11 слід задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25.07.2011 залишити без змін.

Керуючись ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ватутінського комунального підприємства теплових мереж задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2012 у справі № 2а-2370/3087/11 скасувати.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25.07.2011 у справі № 2а-2370/3087/11 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді Л.І. Бившева
С.Е. Острович