Справа № 1304/5324/12, 2а-1304/394/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2015р. Справа № 876/3460/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Хобор Р.Б.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): Голдун З.В.,

відповідача-1 у справі: не з'явився

відповідача-2 у справі: не з'явився

відповідача-3 у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, м.Львів

на постанову Галицького районного суду м.Львова від 09.10.2012р. у справі №1304/5324/12

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, м.Львів

до відповідача-1: Головного управління юстиції у Львівській області, м.Львів

відповідача-2: відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, м.Львів

відповідача-3: підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, м.Львів

про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2012р. позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до Галицького районного суду м.Львова з позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, просило визнати протиправними дії державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.05.2012р. ВП №32766274; скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 25.05.2012р. ВП №32766274.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у відповідача були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження із виконання виконавчого листа №2-117/10, оскільки такий не підвідомчий підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в силу того, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не є територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади в розумінні ст.21 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №606-ХІV). Крім того, позивач зазначив, що виконавчий документ не відповідає вимогам Закону №606-ХІV, оскільки в ньому не вказано дати прийняття, номера судового рішення, ідентифікаційного коду боржника та ідентифікаційного номера стягувача.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 09.10.2012р. у справі №1304/5324/12 у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити повністю. Доводи апеляційної скарги аналогічні тим, які викладені у позовній заяві.

У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 12.01.2015р. з'явився представник апелянта (позивача у справі): Голдун З.В., яка доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала у повному обсязі, просила апеляційну скаргу задоволити, постанову Галицького районного суду м.Львова від 09.10.2012р. у справі №1304/5324/12 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення представника апелянта (позивача у справі), перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відкриваючи виконавче провадження, за яким боржником виступає Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством; оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження не відповідає вимогам Закону №606-ХІV.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Сіщук В.В. від 25.05.2012р. відкрито виконавче провадження №ВП 32766274 про примусове виконання виконавчого листа №2-117/10, виданого 09.09.2011р. Галицьким районним судом м.Львова, про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.01.2010р. включно з врахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон №606-ХІV.

Відповідно до вимог ст.11 Закону №606-ХІV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст.19 Закону №606-ХІV, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в ст.17 цього Закону.

В силу вимог ст.17 Закону №606-ХІV, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема і виконавчих листів, що видаються судами.

Згідно із вимогами ст.25 Закону №606-ХІV, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо: 1) не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання; 2) він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом; 3) пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Стосовно доводів позивача про те, що виконавчий документ не відповідає вимогам, які встановлені ст.18 Закону №606-ХІV, зокрема, в ньому не вказано дати прийняття, номера судового рішення, ідентифікаційного коду боржника та ідентифікаційного номера стягувача, через що державний виконавець зобов'язаний був відмовити у відкритті виконавчого провадження, колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст.18 Закону №606-ХІV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Оцінюючи в сукупності вище наведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що вказані позивачем недоліки виконавчого документа не призводять до його недійсності, усунення вказаних недоліків можливе й після відкриття виконавчого провадження. Відкриваючи виконавче провадження, державний виконавець не вбачав за наведених обставин перешкод у вчиненні виконавчих дій та виконанні судового рішення. Крім того, наявність у виконавчому листі вищевказаних недоліків не порушує прав та інтересів позивача (боржника у виконавчому провадженні).

Відтак, єдиною підставою для скасування оскаржуваної постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження, яку зазначає Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, є пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за підвідомчістю виконання рішення, з приводу чого колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне:

Відповідно до вимог ч.2 ст.21 Закону №606-ХІV, на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими:

1) боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

2) сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно із вимогами п.1 "Положення про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. №384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України; входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; організовує, координує та контролює роботу головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь у районах, містах, районах у містах, а також управлінь у містах та районах.

Відповідно до вимог п.1.1 "Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 27.06.2002р. №11-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі разом з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади.

Із системного аналізу положень ст.21 Закону №606-ХІV вбачається, що такою визначено поняття "територіальних підрозділів центрального органу" та "структурних підрозділів центрального органу", які за своєю сутністю аналогічні поняттям "територіальних органів центрального органу" та "структурних підрозділів апарату центрального органу", визначених у ст.ст.8, 21 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", тому суд критично оцінює сумніви позивача щодо підвідомчості виконавчого провадження, оскільки підстави вважати, що законодавець наділив вказані поняття різним змістом, не надавши відповідних їх визначень, відсутні.

Відтак, враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області фактично є територіальним підрозділом центрального органу державної влади, тому виконавче провадження по виконавчому листу від 09.09.2011р. №2-117/10 підвідомче відповідачу, який у свою чергу правомірно, враховуючи положення ст.25 Закону №606-ХІV, прийняв оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність неправомірних дій відповідача та про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, м.Львів, на постанову Галицького районного суду м.Львова від 09.10.2012р. у справі №1304/5324/12 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, м.Львів, до відповідача-1: Головного управління юстиції у Львівській області, м.Львів, відповідача-2: відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, м.Львів, відповідача-3: підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, м.Львів, про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, - залишити без задоволення.

2. Постанову Галицького районного суду м.Львова від 09.10.2012р. у справі №1304/5324/12, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя Р.Б. Хобор

Суддя В.П. Сапіга