Справа № 2а-9624/12/1370
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Київ К/800/29291/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Васильченко Н.В., Сороки М.О.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства "Жовкватеплоенерго" до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання протиправними дій, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Державної екологічної інспекції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року Комунальне підприємство "Жовкватеплоенерго" (далі по тексту - КП "Жовкватеплоенерго") звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання протиправними дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при здійсненні перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства КП "Жовкватеплоенерго" державною екологічною інспекцією у Львівській області не лише зазначено помилкові дані щодо площі та об'ємів засмічення, а й не здійснено опису виявлених порушень.

Також позивач вважає, що право на відшкодування шкоди має орган місцевого самоврядування.

Щодо дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без отримання відповідного документу дозвільного характеру, то позивач вважає, що в даному випадку належить застосовувати принцип мовчазної згоди, передбачений абзацом 9 статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

У зв'язку з чим, позивач просив позов задовольнити, визнати протиправними дії щодо складання акту перевірки за №535/04/572 від 03-19 жовтня 2012 року, видачі припису за №535/04 від 20 квітня 2012 року, нарахування збитків та визначення розміру шкоди, заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства шляхом засмічення, забруднення земель та здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без спеціального дозволу - незаконними.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Державної екологічної інспекції у Львівській області щодо нарахування збитків та визначення розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства позивачем шляхом забруднення земель та здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без спеціального дозволу, на підставі акта №535/04 від 03-19 квітня 2012 року.

Визнано протиправним та скасовано п.2 припису №535/04 від 20 квітня 2012 року Державної екологічної інспекції у Львівській області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник Державної екологічної інспекції у Львівській області посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та постановити нове яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

КП "Жовкватеплоенерго" у своїх запереченнях зазначає на необґрунтованість касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вiдповiдно до частини 1 та 2 статтi 2 Кодексу адмiнiстративного судочинства України завданням адмiнiстративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осiб, прав та iнтересiв юридичних осiб у сфері публiчно-правових відносин вiд порушень з боку органiв державної влади, органів мiсцевого самоврядування, їхнiх посадових i службових осiб, інших суб'єктів при здiйсненнi ними владних управлiнських функцiй на основi законодавства, в тому числi на виконання делегованих повноважень.

До адмiнiстративних судiв можуть бути оскаржені будь-якi рiшення, дiї чи бездiяльнiсть суб'єктів владних повноважень, крім випадкiв, коли щодо таких рiшень, дiй чи бездiяльностi Конституцiєю чи законами України встановлено iнший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того що оскільки в акті перевірки площа засмічення земельних ділянок та об'єм засмічення є відмінними від площі та об'єму вказаних у розрахунках та претензіях, дії відповідача в частині нарахування збитків та визначення шкоди є протиправними, крім того відповідачем без дослідження обставин наявності у комунального підприємства права на здійснення господарської діяльності з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, за відсутності дозволу на такі викиди, необґрунтовано надіслано припис в цій частині та проведено розрахунок шкоди.

Колегія судів погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у квітні 2012 року державною екологічною інспекцією у Львівській області проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства КП "Жовкватеплоенерго", за результатами якої складено акт № 535/04 від 03-19 квітня 2012 року, в якому зазначено про засмічення земельних ділянок - площа засмічення 173,16 м кв., об'єм засмічення - 139,07 м куб. та встановлено порушення статті 164 ЗК України та статті 35 Закону України «Про охорону земель».

Крім того, в акті перевірки зазначено про перевищення затверджених нормативів гранично допустимих викидів, що є порушенням статей 10, 11 та 33 Закону України «Про охорон атмосферного повітря».

Також в акті перевірки зазначено про не ведення журналу встановленої форми обліку води чим порушено приписи статті 44 Водного кодексу України та наказу Держкомстату України №230 від 30 вересня 1997 року.

На підставі згаданого акту позивачу було надіслано припис №535/04 від 20 квітня 2012 року, яким приписано:

- розробити план організаційно-технічних заходів з усунення виявлених недоліків. Копію наказу та плану організаційно-технічних заходів надати до Державної екологічної інспекції у Львівській області (п.1);

- не допускати понаднормових викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (п.2);

- провести коригування дозволу №0-3 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (п.3);

- проводити облік використаної води згідно з журналом встановленої форми (п.4);

- ліквідувати виявлене засмічення на земельній ділянці у м. Рава-Руська по вул. 1 Листопада,6 (.5);

- ліквідувати виявлене забруднення на земельній ділянці у м. Жовква по вул. Л.Українки,5, та надалі в повному обсязі вживати заходи по боротьбі з бур'янами (п.6).

Також відповідачем було здійснено розрахунки розміру шкоди та надіслано претензії про відшкодування збитків від 28 травня 2012 року №535 та від 20 червня 2012 року №571, №572.

Щодо викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, без спеціального дозволу колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» від 16 жовтня 1992 року №2707-XII, в редакції чинній на момент проведення перевірки, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем 09 грудня 2004 року отримано дозвіл № 460806 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами з терміном дії до 31 грудня 2005 року.

В подальшому дія цього дозволу була продовжена до 31 грудня 2007 року.

У грудні 2007 року комунальне підприємство у відповідності до вимог статті 11 згаданого Закону, подало заяву для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами до Державного управління екології та природних ресурсів у Львівській області, яка була зареєстрована за вхідним №527.

Відповідь на дану заяву було отримано лише 14 травня 2008 року.

5 листопада 2008 року КП "Жовкватеплоенерго", втретє, звернулося до Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області з проханням видати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря котельнею в м.Рава-Руська по вул. 1 листопада, 6 лист вих.. № 843, однак дозвіл позивач отримав лише 28 березня 2011 року.

Як передбачено п.2 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року №302, з наступними змінами та доповненнями, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Пунктом 8 цього ж Порядку передбачено, що територіальний орган Мінприроди протягом 30 календарних днів розглядає заяву та документи на отримання дозволу і у разі відсутності зауважень видає дозвіл.

У відповідності до вимог абзацу 1 частини 6 статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» у разі, якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів адміністратору або дозвільному органу.

Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Як вбачається зі змісту згаданого акта перевірки, наведені обставини під час проведення перевірки не досліджувались, а тому дії, які ґрунтувались на такому акті не можуть вважатись достатньо обґрунтованими.

У зв'язку з цим, суд вважає, що відповідачем без дослідження обставин наявності у позивача права на здійснення господарської діяльності з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, за відсутності дозволу на такі викиди, необґрунтовано надіслано припис в цій частині та проведено розрахунок шкоди.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання відповідача на обставини відсутності дозволу, оскільки законодавцем передбачено можливість здійснення господарської діяльності без відповідного дозволу, за наявності зазначених вище умов, які під час перевірки не були досліджені.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачем було здійснено розрахунки розміру шкоди та надіслано претензії про відшкодування збитків від 28 травня 2012 року №535 та від 20 червня 2012 року №571, №572.

Згідно із пунктом в) частини 1 статті 164 ЗК України охорона земель включає захист земель від ерозії, селів, підтоплення, заболочування, вторинного засолення, переосушення, ущільнення, забруднення відходами виробництва, хімічними та радіоактивними речовинами та від інших несприятливих природних і техногенних процесів.

Частиною 1 статті 35 Закону України "Про охорону земель" визначено, що одним з зобов'язань власників і землекористувачі, в тому числі орендарів, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності є забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що комунальним підприємством допущено засмічення земельних ділянок, які знаходяться в його користуванні, дані обставини також не заперечувались сторонами.

Відповідно до п. 4.1 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27 жовтня 1997 року №171, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 травня 1998 року за №285/2725, з наступними змінами та доповненнями, розміри шкоди обчислюються уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення.

З зазначеного слідує, що лише на підставі акта перевірки повинен був здійснюватись розрахунок розміру шкоди. В акті перевірки площа засмічення земельних ділянок та об'єм засмічення є відмінними від площі та об'єму вказаних у розрахунках та претензіях, дані обставини також сторонами не оспорюються, як зазначає сам відповідач при здійсненні підрахунку загальної площі та об'єму відходів держінспектором допущена арифметична помилка, а тому невірно зазначено загальну кількість площі та об'єму в акті обстеження засміченої земельної ділянки, така ж сама помилка автоматично перенесена у текст акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 535/04 від 03-19 квітня 2012 року, а відтак колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що дії відповідача в частині нарахування збитків та визначення шкоди є протиправними.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді Н.В. Васильченко

М.О. Сорока