Справа № 820/17516/14
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 р.Справа № 820/17516/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Спаскіна О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. по справі № 820/17516/14

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області , Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області

про поновлення на посаді,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі по тексту - відповідач1, УДАІ ГУ МВС України у Луганській області), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області (далі по тексту - відповідач2, ГУ МВС України у Луганській області), в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ № 1480 від 11 серпня 2014 року, витяг з наказу № 237 о/с від 18.08.2014 року начальника Головного Управління МВС України у Луганській області ОСОБА_2 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

- поновити ОСОБА_1, на посаді інспектора ВДАІ з обслуговування м. Рубіжне, УДАІ ГУМВС України у Луганській області;

- стягнути з ГУМВС України у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 серпня 2014 року по день постановлення рішення по справі;

- стягнути з ГУМВС України у Луганській області на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в сумі - 11000 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. по справі №820/17516/14 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про поновлення на посаді -відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківсього окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. скасувати, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі, з наведених підстав, вважає, що не вчиняв порушень службової дисципліни та зауважив, що проведене відповідачем службове розслідування та прийнятий на його підставі спірний наказ МВС України №1480 від 11.08.2014 року щодо його звільнення з органів внутрішніх справ є незаконними. Також, зазначив, що відповідачем не представлено доказів на спростування його доводів про необхідність та доцільність здачі автоматичної зброї до чергової частини Рубіжанського М.В. Вважає його звільнення протиправним, а рішення суду першої інстанції таким, що прийнято з порушенням норм ст.159 КАС України.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та обіймав посаду інспектора ВДАІ з обслуговування м. Рубіжне УДАІ ГУМВС України у Луганській області.

Наказом начальника МВС України №237 о/с від 18.08.2014 року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с. 6).

Зі змісту вищенаведеного наказу встановлено, що підставою його прийняття слугував наказ ГУМВС України у Луганській області від 11.08.2014 р. №1480 "Про покарання окремих працівників міліції Рубіжанського МВ ГУМВС України та ВДАІ по обслуговуванню м. Рубіжне" (а.с. 55-57).

Вказаний наказ ГУМВС України у Луганській області від 11.08.2014 р. №1480 було прийнято за наслідками проведеного службового розслідування, відповідно до висновків якого, за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, грубе порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, що виразилось у самостійному прийнятті рішення щодо здачі автоматичної зброї, яка була видана на постійне зберігання до чергової частини Рубіжанського МВ, що в подальшому призвело до заволодіння нею 28.06.2014 р. невідомими особами з приміщення чергової частини вказаного ОВС, на підставі вимог ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (а.с. 49-54).

Не погоджуючись із звільненням з органів внутрішніх справ, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу № 1480 від 11 серпня 2014 року та наказу № 237 о/с від 18.08.2014 року в частині звільнення його з органів внутрішніх справ, поновлення його на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування нанесеної йому моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ України на законних підставах та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту працівників органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІУ та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про міліцію", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, Інструкцією про порядок переведення органів і підрозділів системи Міністерства внутрішніх справ України

Згідно ст.1 Закону України "Про Міліцію" міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Належність до системи таких органів є державною службою.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державну службу" державний службовець повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Згідно з п.1.2 Інструкції про порядок переведення органів і підрозділів системи Міністерства внутрішніх справ України на посилений варіант оперативно-службової діяльності, затвердженої Наказом МВС України від 03.12.2012 р. №1111, посилений варіант оперативно-службової діяльності (для військовослужбовців внутрішніх військ - бойової служби) (далі - посилений варіант) - це комплекс організаційно-правових, профілактичних, оперативних та інших заходів, пов'язаних із особливим режимом виконання оперативно-службових завдань і залученням значної кількості працівників та військовослужбовців системи МВС України з метою швидкої стабілізації оперативної обстановки, якщо наявними силами і засобами, що безпосередньо залучені до охорони громадського порядку, у повсякденному режимі несення служби їх виконати неможливо.

Залежно від обставин, що склалися, посилений варіант може бути оголошений як для всіх працівників (військовослужбовців) органів і підрозділів системи МВС України, так і для її окремого органу чи підрозділу.

У відповідності до п. 8 Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, затвердженої наказом МВС України від 07.09.2011 р. №657, працівник органу внутрішніх справ, за яким закріплена вогнепальна зброя, зобов'язаний, зокрема: забезпечити зберігання зброї і постійно підтримувати її у справному стані; здати вогнепальну зброю до чергової частини органу (підрозділу) внутрішніх справ негайно після виконання службових обов'язків. У разі неможливості своєчасно прибути до органу (підрозділу) внутрішніх справ повідомити про це безпосереднього начальника і далі діяти за його вказівкою

Пунктом 9 вказаної інструкції передбачено, що категорично забороняється: залишати зброю без нагляду, де б це не було, а також передавати її іншим особам.

Згідно з п.1 розділу ІІІ вказаної інструкції для отримання вогнепальної зброї, боєприпасів начальник органу (командир підрозділу), його заступники або відповідальний від керівництва повідомляє чергового органу внутрішніх справ про необхідність їх видачі.

З дозволу оперативного чергового органу внутрішніх справ під контролем начальника органу (командира підрозділу, служби або його заступника чи відповідального від керівництва органу) працівники почергово по одному заходять до спеціально обладнаної кімнати чергової частини для отримання зброї і боєприпасів.

Видача особовому складу органів внутрішніх справ закріпленої за ним зброї і боєприпасів здійснюється оперативним черговим відповідно до вимог нормативно-правових актів МВС України.

Відповідно до п.2 Інструкції вогнепальна зброя і боєприпаси після виконання службових обов'язків або в разі відсутності потреби негайно здаються на зберігання до чергової частини органу (підрозділу) внутрішніх справ. Про необхідність здачі вогнепальної зброї і боєприпасів начальник органу (підрозділу), його заступники або відповідальний від керівництва повідомляють оперативного чергового органу, який без зволікань повинен її прийняти.

З дозволу оперативного чергового органу внутрішніх справ під контролем начальника органу (підрозділу), його заступника або відповідального від керівництва працівники міліції почергово по одному заходять до спеціально обладнаної кімнати чергової частини для здачі зброї, розряджають пістолети і здають їх та патрони оперативному черговому.

Про факти втрати, затримки із здачею вогнепальної зброї працівниками міліції оперативний черговий доповідає у встановленому порядку начальнику органу (підрозділу) або особі, яка виконує його обов'язки, і далі діє за їх вказівкою.

В п.1 розділу ІV Інструкції зазначено, що вогнепальна зброя видається під особисту відповідальність працівникові міліції. Останній зобов'язаний берегти та підтримувати в належному стані передану йому в користування вогнепальну зброю та обачливо поводитися з нею та суворо дотримуватися вимог цієї Інструкції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду, на час звільнення позивач перебував на посаді інспектора ВДАІ з обслуговування м. Рубіжне УДАІ ГУМВС України у Луганській області та мав звання капітана міліції.

07.04.2014 року начальником Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області було видано Наказ № 179 про переведення Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області на посилений варіант оперативно-службової діяльності, яким зобов'язано 07.04.2014 року оголосити збір особового складу Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області за сигналом оповіщення "ТРИВОГА" та видати особовому складу табельну вогнепальну зброю та боєприпаси до особового розпорядження.

Матеріалами справи підтверджено, що 22.05.2014 року інспектором-черговим чергової частини Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області капітаном міліції ОСОБА_4 за вказівкою керівництва вказаного ОВС на постійне зберігання була видана автоматична зброя інспектору ВДАІ УДАІ з обслуговування м. Рубіжне капітану міліції ОСОБА_1 - АКС 74У НОМЕР_1, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з журналу видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області.

Як встановлено судом першої інстанції позивач, отримавши вогнепальну зброю на постійне зберігання прийняв рішення про зберігання вказаної зброї у сейфі в кабінеті начальника ВДАІ м. Рубіжне Олійника О.П.

Так, колегія суддів зауважує, що в порушення положень Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, ОСОБА_1 не було забезпечено належного зберігання наданої йому у постійне зберігання зброї.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регламентується Положенням, затвердженим постановою Кабінету міністрів України УРСР від 29.07.1991 року № 114.

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут).

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

В статті 12 Дисциплінарного статуту зазначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу визначено ст. 14 Дисциплінарного статуту. Так, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що інспектором міліції, ОСОБА_1, без особового розпорядження, було самостійно прийнято рішення здати до чергової частини Рубіжанського МВ автоматичну зброю, зокрема автомат АКС 74У НОМЕР_1, яка зберігалась у приміщенні ВДАІ УДАІ м. Рубіжне, при цьому не попередивши про це начальника та керівництво ВДАІ м. Рубіжне та Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області, що не заперечувалось у судовому засіданні позивачем.

Матеріалами справи підтверджено, що 28.06.2014 року інспектор-черговий чергової частини Рубіжанського МВ капітан міліції ОСОБА_4 прийнявши два автомати АКС-74У від ОСОБА_6 та ОСОБА_1 списав у книзі видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів Рубіжанського МВ вказану зброю з інспекторів ДАІ, зазначивши дату прийняття зброї 22.05.2014 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з журналу видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів Рубіжанського МВ ГУМВС. В письмових поясненнях ОСОБА_4 пояснив, що вказана дата, а саме 22.05.2014 року є технічною помилкою і зброя була здана до чергової частини 28.06.2014 року, що не заперечується також позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області №1430 від 09.08.2014 р. призначено службове розслідування за фактом порушення Присяги працівника ОВС України (а.с.39).

Відповідно до висновків службового розслідування, за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, грубе порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, що виразилось у самостійному прийнятті рішення щодо здачі автоматичної зброї, яка була видана на постійне зберігання до чергової частини Рубіжанського МВ, що в подальшому призвело до заволодіння нею 28.06.2014 р. невідомими особами з приміщення чергової частини вказаного ОВС, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, інспектора ВДАІ УДАІ з обслуговування м. Рубіжне капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (а.с. 49-54).

Відповідно до п. 2.1 наказу МВС України від 27.03.2008 р. № 141, яким затверджена Інструкція із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України, відповідальність за організацію зберігання та обліку озброєння й спецзасобів покладається на керівника підрозділу.

Колегія суддів зазначає, що особою, відповідальною за організацію зберігання озброєння, є керівник підрозділу, у даному випадку начальник Рубіжанського MB ГУМВСУ.

В матеріалах справи відсутні докази того, що начальник Рубіжанського MB ГУМВСУ розпорядився будь-яким чином щодо повернення виданої працівниками ВДАІ автоматичної зброї до чергової частини.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення прямого начальника чи будь-кого з керівництва про намір здати автомати до чергової частини.

Доводи апеляційної скарги про неврахуванні при звільненні ОСОБА_1 необхідності та доцільності здачі автоматичної зброї до чергової частини Рубіжанського М.В. колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи свої доводи позивач зазначив, що 28.06.2014 о 08.00 він зі своїм напарником, екіпіровані засобами індивідуальної захисту та озброєні вогнепальною зброєю пістолетами ПМ, на службовому автомобілі здійснювали патрулювання з нагляду за дорожнім рухом. За твердженням позивача, приблизно о 20:00 їх автомобіль був заблокований автомобілями без держномерів, з яких вийшла група невідомих осіб у камуфльованому одязі та під загрозою застосування вогнепальної зброї вимагали від інспекторів ВДАІ УДАІ віддати їм автоматичну зброю, яку вони отримали на постійне зберігання, а саме АКС 74У НОМЕР_1. У зв`язку з даними подіями, задля збереження зброї, стверджує, що здав до чергової частини Рубіжанського МВ автомат АКС 74У НОМЕР_1, оскільки Рубіжанський МВ охороняється та має спеціальне приміщення для зберігання зброї. При цьому, позивачем зазначено, що ним не було повідомлено відповідну чергову частину МВС України про даний випадок, а саме напад на нього невідомих осіб у камуфльованому одязі під час несення служби та вимагання віддати їм автоматичну зброю, а також про можливість здійснення нападу на будівлю ВДАІ з метою захоплення зброї.

В свою чергу відповідно до наказу МВС України від 19.11.2012 р. № 1050, яким затверджена Інструкція про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події та положень про комісії, а саме п. 2.4, службові особи підрозділів (управлінь, відділів) Державної автомобільної інспекції МВС України, пунктів централізованого спостереження підрозділів Державної служби охорони при МВС України, спеціальних приймальників для тримання осіб, підданих адміністративному арешту, приймальників - розподільників для дітей інформацію про вчинене кримінальне правопорушення негайно передають до чергових частин органів внутрішніх справ.

Однак позивач, ігноруючи вимоги зазначеного наказу МВС України, на свій розсуд прийняв рішення щодо вивезення з приміщення ВДАІ автоматичної зброї.

Таким чином, застосовуючи до позивача крайній захід дисциплінарного впливу, колегія суддів вважає, що начальником Головного Управління МВС України у Луганській області у повній мірі було дотримано вимоги ч. 9 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, а також тяжкі наслідки, оскільки автоматична зброя була втрачена, її місцезнаходження на час розгляду справи не відоме.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 було самостійно прийнято рішення здати до чергової частини Рубіжанського МВ автоматичну зброю, яка зберігалась у сейфі в кабінеті начальника ВДАІ м. Рубіжне Олійника О.П., при цьому не попередивши про це начальника та керівництво, дослідивши зміст Висновку про результати службового розслідування за фактом порушення Присяги працівника ОВС України та службової дисципліни окремими працівниками ОВС області, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що інспекторами відділу ІОС УКЗ ГУМВС України було правомірно встановлено та зафіксовано у вказаному висновку порушення позивачем п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України, а саме, без наявності особового розпорядження, як це передбачено наказом начальника Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області №179 від 07.04.2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем було порушено вимоги наказів МВС України, керівництва ГУМВС та Рубіжанського МВ ГУМВС України, вчинено дії, які дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ, що в свою чергу призвело до порушення Присяги працівника міліції, у зв'язку з чим його звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до вимог чинного законодавства.

З приводу доводів апеляційної скарги про порушення Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, колегія суддів вказує на наступне.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ задачами службового розслідування є повне, об'єктивне та всебічне дослідження обставин порушень, скоєних працівниками органів внутрішніх справ, виявлення причин та умов, що сприяли їх скоєнню, встановлення винних і забезпечення правильного застосування діючих нормативних актів з тим, щоб кожен, хто скоїв порушення, був притягнутий до справедливої відповідальності і ні один невинний не був притягнутий до відповідальності.

Згідно з п.п. 10.1, 10.2 Інструкції, при проведенні службового розслідування повному, об'єктивному і всебічному дослідженню підлягають: подія порушення (час, місце, спосіб і інші обставини); наявність вини працівника органів внутрішніх справ у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення, а також інші обставини.

У відповідності до п.14.3 Інструкції посадова особа при проведенні службового розслідування зобов'язана роз'яснити заявникам і особам, стосовно яких проводять службове розслідування, їхні права, забезпечувати здійснення цих прав у межах своєї компетенції, вирішувати в ході розслідування та після його закінчення спірні питання, розглядати заяви та клопотання.

Пунктом 14.8 вищезазначеної Інструкції встановлено, що посадова особа при проведенні службового розслідування зобов'язана ознайомити із затвердженим висновком службового розслідування особу, стосовно якої воно проводилося, якщо це не суперечить вимогам дотримання державної або службової таємниці.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відмовився ознайомлюватись з висновком службового розслідування та дисциплінарним наказом, що підтверджується відповідним актом від 17.09.14 р.(а.с.76)

З рапорту Т.в.о. начальника УКЗ ГУМВСУ у Луганській області встановлено, що заяву позивача від 15.10.2014 року про видачу йому наказу про звільнення розглянуто та на адресу ОСОБА_1 було направлено лист разом з Витягом з наказу №237 о/с, яким було повідомлено позивача про те, що наказом ГУМВС України в Харківській області №237 о/с його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо того, що позивач не був повідомлений про службове розслідування, колегія суддів вважає спростованими матеріалами справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивачу здійснено виплату грошового забезпечення при звільненні, що підтверджується довідкою №10 від 07.11.14 р.

Враховуючи встановлені фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що службове розслідування було проведе у встановлені законом строки з дотриманням відповідної процедури.

Отже, колегія суддів вказує на те, що позивача не було позбавлено можливості реалізувати своє право на належний захист своїх законних прав інтересів при службовому розслідуванні, передбачене п. 15 Інструкції, яке полягало у наданні усних та письмових пояснень, зверненні з відповідними клопотаннями, наданні відповідних доказів по суті досліджених обставин, звернення з заявами про відвід у відношенні працівника, який проводить службове розслідування чи з відповідними скаргами на його дії, тощо.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області оскаржуваного наказу від 11 серпня 2014 року № 1480 не було порушено вимоги Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, оскільки позивач був звільнений з органів внутрішніх справ України на законних підставах та у встановленому законному порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відповідність процедури звільнення позивача із займаної публічної посади вимогам чинного законодавства

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу № 1480 від 11 серпня 2014 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, діяв у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2014р. по справі № 820/17516/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Спаскін О.А.