Справа № 264/5537/14-а
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Іванченко А.М.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року справа №264/5537/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Ястребової Л. В., суддів Ляшенка Д. В., Чумака С. Ю., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 жовтня 2014 року у справі № 264/5537/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання нарахувати та сплатити щомісячне підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист дітей війни» за 2014 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 24.06.2014 року звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області та просив визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області щодо виплати у неповному обсязі державної соціальної допомоги як дитині війни на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2014 року; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області здійснити перерахунок та виплату державної соціальної допомоги як дитині війни у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік», за період з 01.01.2014 по день постановлення рішення суду, з урахуванням фактично сплачених сум; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області призначити та виплачувати у подальшому підвищення до пенсії у розмірі не меншому за встановлений ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області провести ОСОБА_2 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з відрахуванням фактично проведених виплат.

Не погодившись із судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, та просить скасувати зазначене рішення із винесенням нового, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Сторони у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглядає дану справу в межах доводів апеляційної скарги за вимогами п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2, віднесен до соціальної групи «Дитина війни» відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що не заперечується відповідачем та підтверджено даними паспорта позивача (а.с. 4).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуються замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до положень ст.. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст.. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VI від 16 січня 2014 року, встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 949 гривень.

Також, Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VI від 16 січня 2014 року не було встановлено жодних обмежень щодо застосування положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Крім того, зазначеним вище Законом не було надано повноважень Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок застосування положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету на 2014 рік.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на необхідність застосування з 01.01.2014 року до спірних правовідносин положень постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення», оскільки вищу юридичну силу над підзаконними актами, яким є зазначена Постанова КМУ № 1381, мають Закони, яким є Закон України «Про соціальний захист дітей війни».

Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги, щодо відсутності публічно-правового спору, оскільки, ці доводи не ґрунтуються на Законі.

Разом з тим, статтею 67 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» (далі - Закон № 1622) було установлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону № 2195 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Зазначені норми набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 3 серпня 2014 року.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення», яка набрала чинності 01 січня 2012 року та діє по цей час встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання або державної соціальної допомоги, які виплачуються замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону № 2195, проводиться в розмірі 7 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

У зв'язку з прийняттям Закону № 1622 положення статті 6 Закону № 2195, застосовуються з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, а з 03 серпня 2014 року у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Аналізуючи встановлені обставини та приведені норми Закону, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання нарахувати та виплатити на користь позивача підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни починаючи з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, справа по суті вирішена правильно і підстави для скасування або зміни постанови відсутні.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 жовтня 2014 року у справі № 264/5537/14-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Д. В. Ляшенко

С. Ю. Чумак