Справа № 2-а-2915/11/0217
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2915/11/0217
Головуючий у 1-й інстанції: Слободяник Т.В.
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Мельник-Томенко Ж. М.

судді: Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 06 липня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до Немирівського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області про перерахунок пенсії.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 06 липня 2011 року позов задоволено частково, а саме: визнано дії Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області щодо перерахунку та виплати недоплаченої додаткової пенсії ОСОБА_2 протиправними, зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду завдану здоров'ю відповідно до ст.51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", доплату до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виплачувати її щомісячно, починаючи з 26.11.2010 року, з урахуванням раніше виплачених сум, по день припинення такого права позивача. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження, при цьому згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач є постраждалою від наслідків Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_2, зареєстрована і постійно проживає в смт.Брацлав Немирівського району Вінницької області, що згідно постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 року №106, відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія, заподіяна за шкоду здоров'ю, визначається у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.1 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення , проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Всупереч статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу вказана доплата виплачувалася частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року Постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, а не в розмірі, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, Постановою Міністрів України №530 від 28.05.2008 року відповідач не правомірно виплачував додаткову пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено статтею 51 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив звуження змісту та обсягу прав та свобод позивача, передбачених статтею 22 Конституції України, в якій зазначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Разом з тим, на адресу суду апеляційної інстанції надійшло доповнення до апеляційної скарги згідно з якого встановлено, що ОСОБА_2 з 11.12.2006 року є фізичною особою-підприємцем, підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію НОМЕР_1.

Отже, що стосується позовних вимог відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі задовольнити частково.

Постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 06 липня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області про перерахунок пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області щодо перерахунку та виплати недоплаченої додаткової пенсії ОСОБА_2 протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду завдану здоров'ю відповідно до ст.51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 15 % починаючи з 26.11.2010 року, з урахуванням раніше виплачених сум, по день припинення такого права позивача.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.