Справа № 148/6998/13-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 148/6998/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Карнаух А.П.
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Гонтарук В. М.

судді: Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2011 року позивач звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання дій відповідача неправомірними та здійснення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.02.2013 року позов задоволено частково: визнано дій відповідача неправомірними; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 01.04.2011 року по 23.07.2011 року включно, з урахуванням проведених виплат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.02. 2013 року та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. ст. 197, 183-2 КАС України проводить розгляд справи у порядку письмового провадження. За таких умов згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є обґрунтованими та підлягають задоволенню по 23.07.2011 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003 року, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до положень статей 1, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивач звернувся із письмовою заявою до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про нарахування та виплату 30% підвищення до пенсії як дитині війни.

Відповідач відмовив позивачу в здійсненні вказаного перерахунку пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідачем не здійснено. Всупереч положенням вищенаведеної норми щомісячне підвищення до пенсії позивачу виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, що дає підстави зробити висновок про неправомірність виплати відповідачем щомісячного підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та рішення Конституційного Суду України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Проте, судова колегія звертає увагу на те, що суд першої інстанції помилково зобов'язав відповідача, подальшу виплату підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України "Про соціальний захист війни" від 18.11.2004 року, проводити на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" та Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік", з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", прийняту 06.07.2011 року, якою встановлено розміри виплат, що проводяться дітям війни, оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства.

Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин, тому резолютивну частину рішення суду першої інстанції в цій частині слід змінити.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду з підстави правильного по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду з підстав: правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії, - змінити.

Абзац 4 постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2014 року - виключити.

В решті постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2014 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.