Справа № 804/6107/13-а
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2015 рокусправа № 804/6107/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О.

суддів: Панченко О.М. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2014р. у справі №804/6107/13-а
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області визнання протиправним дій, компенсації за невикористану щорічну відпустку, невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, компенсації 50% знижки за жилу площу а комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

29.04.2013р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної інспекції техногенної безпеки у Дніпропетровській області про визнання протиправним дій, компенсації за невикористану щорічну відпустку, невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, компенсації 50% знижки за жилу площу а комунальні послуги /а.с. 2-11 т. 1/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2013р. відкрито провадження в адміністративній справі №804/6107/13-а за вищезазначеною позовною заявою та справа призначена до судового розгляду /а.с. 1 т. 1/.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2013р. у справі № 804/6107/13-а у задоволенні адміністративного позову відмовлено /а.с. 137-138 т. 1/.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2014р. у справі № 804/6107/13-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2013р. у справі № 804/6107/13-а скасовано, стягнуто з Головного управління Державної інспекції техногенної безпеки у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 31.05.2012р. по 20.10.2012р. (включно), в іншій частині позову відмовлено /а.с. 212-125 т. 1/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2013р. у справі № 804/6107/13-а адміністративний позов в частині визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача щодо нездійснення належних виплат та компенсацій позивачу, а також щодо позбавлення права на щорічну відпустку; стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2012 рік у розмірі 1/12 від тривалості відпустки на яку мав право позивач у сумі 1530,17грн., невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 2880,46грн. та матеріальну допомогу на вирішення соціально - побутових питань у розмірі 2880,46грн., компенсацію 50-ти відсоткової знижки плати за жилу площу та комунальні послуги у розмірі 1885,30грн. залишено без розгляду /а.с. 118-119 т. 1/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2014р. у справі № 804/6107/13-а замінено відповідача на його правонаступника - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області /а.с. 241 т. 1/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2014р. у справі № 804/6107/13-а прийнято до провадження адміністративну справу №804/6107/14 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача щодо нездійснення належних виплат та компенсацій позивачу, а також щодо позбавлення права на щорічну відпустку; стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2012 рік у розмірі 1/12 від тривалості відпустки на яку мав право позивач у сумі 1530,17грн., невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 2880,46грн. та матеріальну допомогу на вирішення соціально - побутових питань у розмірі 2880,46грн., компенсацію 50-ти відсоткової знижки плати за жилу площу та комунальні послуги у розмірі 1885,30грн. /а.с. 242 т. 1/.

Посилаючись у позовній заяві на те, що наказом № 81-ос від 30.05.2012р. позивача звільнено зі служби на підставі пп.5 п. 99 «Положення про проходження служби особами рядового і навчальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 629 від 21.07.2005року. Позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу завдані збитки, а саме, виплатити компенсацію за невикористану щорічну відпустку, ненадану матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, крім того, позивачу жодного разу не було надано пільги гарантовані Законом України «Про правові засади цивільного захисту», у зв'язку з чим, позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача; стягнути з відповідача компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2012р. від тривалості відпустки на яку мав право позивач у сумі 1530,17грн.; стягнути з відповідача невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 2880,46грн. та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у розмірі 2880,46грн.;стягнути з відповідача компенсацію 50-ти відсоткової знижки плати за жилу площу та комунальні послуги у розмірі 1885,30грн., стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 10000,00грн..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2014р. у справі №804/6107/13-а адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації за невикористану частину щорічної відпустки, стягнуто з відповідача компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки, яка складала 17 календарних днів в сумі 1530,17грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (суддя - Дєєв М.В.) /а.с. 41-43 т. 2/.

Позивач - ОСОБА_1, не погодившись з вищезазначеною постановою суду, подав апеляційну скаргу /а.с. 62-66/.

Посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини, які мають значення для вирішення справи та зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просить змінити постанову суду від 25.06.2014р. у даній справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення на користь позивача невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 2880,46грн. та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі 2880,46грн., компенсації 50-ти відсоткової знижки на жилу площу та комунальні послуги у розмірі 1885,30грн., стягнення відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 10000,00грн. або прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідач - Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, у письмовому запереченні на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що судом першої інстанції у даній справі об'єктивно, повно, всебічно досліджено обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, прийнято законне та обґрунтоване рішення без порушень норм чинного матеріального та процесуального права, просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 25.06.2014. у даній адміністративній справі залишити без змін /а.с. 110-114 т. 2/.

Позивач у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду від 25.06.2014р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи, які викладені в письмовому запереченні на апеляційну скаргу, просив суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, постанову суду від 25.06.2014р. залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні позивача та представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що відповідно до наказу №81-ос від 30.05.2012р. майора служби цивільного захисту ОСОБА_1, заступника начальника відділу нагляду за новобудовами м. Дніпропетровська управління забезпечення діяльності Головного управління Держтехногенбезпеки у Дніпропетровській області, звільнено зі служби у запас Збройних сил України за пп. 5 п.99 (через сімейні обставини), з 31.05.2012 року.

Як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що позивач має частину невикористаної щорічної відпустки за 2012 рік тривалістю 17 днів, компенсація за яку в день звільнення не була надана позивачу.

Відповідно до статті 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу компенсації за невикористану частину щорічної відпустки та стягнення компенсації за невикористану частину щорічної відпустки, яка складає 17 календарних днів в сумі 1530,17грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2.17.1. інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 499 від 31.12.2007р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008р. за №205/14896, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п. 2.17.3. вказаної інструкції, допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.

Приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки виплата допомоги на оздоровлення пов'язана з вибуттям в чергову відпустку., а позивач був звільнений за сімейними обставинами і за частину невикористаної відпустки підлягає нарахуванню грошова компенсація.

Відповідно до ст. 120 Кодексу цивільного захисту України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), знижка у розмірі 50 відсотків плати за користування житлом (квартирна плата) та комунальними послугами (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) у жилих будинках незалежно від форми власності у межах норм споживання, передбачених законодавством, та вартості палива, у тому числі рідкого, у межах встановлених норм для осіб, які проживають у будинках, що не мають централізованого опалення, надається:

- особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та членам їхніх сімей, які перебувають на їх утриманні;

- батькам та членам сімей осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які загинули (померли) або зникли безвісти під час виконання службових обов'язків;

- особам, звільненим із служби цивільного захисту за віком, через хворобу або за вислугою років, та які стали інвалідами під час виконання службових обов'язків, та членам їхніх сімей.

Зазначені пільги надаються особам, визначеним у частині першій цієї статті, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік.

Приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог щодо 50 - ти відсоткової знижки плати за жилу площу та комунальні послуги у розмірі 1885,30грн., оскільки позивачем не було дотримано порядок оформлення вказаної пільги та в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення до відповідача щодо отримання пільги на комунальні послуги.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові № 4 від 31.03.1995р.року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та духовних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають суттєве значення.

Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму (п. 4) зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження завдання йому моральної шкоди.

Приймаючи до уваги вищевикладене, та враховуючи норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об'єктивно, повно та всебічно з'ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, ухвалено законне рішення про часткове задоволення позовних вимог у даній справі, оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, тому колегія суддів вважає необхідним постанову суду першої інстанції від 25.06.2014р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги позивача зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, і не можуть бути підставою для скасування постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196,198,200,205,206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2014р. у справі №804/6107/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено - 21.01.2015р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко