Справа № 569/19039/14-а
Суддя: Музичук Н.Ю. Н. Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2014 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі суддi Музичук Н.Ю., pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в мiстi Рiвному в порядку письмового провадження спpаву адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Рівному про визнання дій протиправними та зобов'язання до проведення перерахунку пенсії та виплати пенсії за віком по Закону України "Про державну службу", -

В С Т А Н О В И В :

28 Листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулась в Рівненський міський суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Рівному про визнання дій протиправними та зобов'язання до перерахунку розміру пенсії за віком, починаючи з 01.11.2014 року у розмірі 85% заробітної плати з урахуванням отриманих сум винагороди за вислугу років у розмірі 40%, згідно Постанови КМ України від 12 вересня 1997 року № 1013 "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовими особами органів державної податкової служби, які мають спеціальне звання", матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, та сум індексації заробітної плати, відповідно до довідок ДПІ у м. Рівному від 01.11.2014 року №21399/10/1716-02-33 та №21402/10/1716-05-33.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком, відповідно до статті 37 ЗУ "Про державну службу". 05 Листопада 2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахування та виплату пенсії державному службовцю. В заяві просила при перерахунку пенсії за віком, згідно ЗУ "Про державну службу" із розрахунку 85% заробітної плати з врахуванням винагороди за вислугу років в розмірі 40%, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, оскільки при нарахуванні їй пенсії була врахована надбавка за вислугу років в розмірі 25%, а матеріальні допомоги та індексація заробітної плати взагалі не були включені в обрахунок пенсії -згідно документів наданих нею для відповідача при призначенні пенсії. До заяви були надані довідки ДПІ в м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 01.11.2014 року №21399/10/1716-05-33, згідно якої вона отримувала винагороду за вислугу років 40% в сумі 486,8 грн. та від 01.11.2014 року №21402/10/1716-05-33, де в графі інші виплати зазначені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, які вона отримувала працюючи в податковому органі.

Листом Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне від 14 листопада 2014 року за №459/10 повідомлено позивача, що винагорода за вислугу років, яка виплачувалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальне звання" не передбачена для врахування при обчисленні пенсії. Причини відмови зарахування матеріальних допомог та суми індексації відсутні.

Тобто УПФ України в м. Рівне безпідставно відмовлено в проведенні перерахунку з урахуванням вищенаведених передбачених довідками ДПІ виплат, чим знижено розмір заробітної плати для обчислення пенсії в розмірі 85 % її відсотків. Вважає, що дії Управління є протиправними, тому просить позов задовольнити, визнати дії Управління неправомірними щодо відмови перерахунку та виплати пенсії із розрахунку 85 % від сум заробітної плати, що враховано їй при призначенні пенсії, замість 80 % передбачених службовцям, які із 01.10.2011 року досягли пенсійного віку, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне здійснити перерахунок та виплатити пенсію із розрахунку 85% від сум заробітної плати з врахуванням винагороди за вислугу років в розмірі 40%, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати,починаючи з 01 листопада 2014 року.

Згідно письмових заперечень відповідача на адміністративний позов вбачається, що УПФ України в м. Рівне позовні вимоги не визнає, враховуючи що пенсія позивачки призначена правильно, згідно положень ст.ст.33, 37 Закону України «Про державну службу» та Постанови КМ України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Заперечується вимога в частині застосування винагороди за вислугу років, наданої для посадових осіб податкової служби, на підставі Постанови КМУ №1013, оскільки безумовному застосуванню підлягає постанова КМУ №283 від 03.05.1994 року «Про порядок обчислення стажу державної служби». Чинним законодавством не регламентовано врахування при обчисленні пенсії винагороду за вислугу років, матеріальної допомоги та суми виплат, пов'язаних із індексацією заробітної плати працівників, вони не є складовими заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії державного службовця. Посилання позивача на Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закон України «Про пенсійне забезпечення» вважає необґрунтованим. Крім того, враховуючи звернення позивачки за перерахунком 05.11.2014 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної реформи» від 08.07.2011 року №3668-УІ, вважає правомірним проведення перерахунку пенсії із розміру 80% заробітної плати позивача, а на момент звернення позивачки, в редакції Закону «Про державну службу» зі змінами із 01.05.2014 року, - пенсія нараховується в розмірі 70% суми заробітної плати.

Просить в задоволенні позову відмовити з викладених в запереченні підстав.

Позивач ОСОБА_2 згідно наданої суду заяви, просить розглянути справу в порядку письмового провадження без його участі, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача, Управління пенсійного фонду України в місті Рівне, в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви просить розглянути справу без його участі в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явились, позивач і відповідач заявили клопотання про розгляд справи у її відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих суду письмових доказів п письмовому провадженні, відповідно положень ч. 6 ст. 128 КАС України.

Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Рівне і отримує призначену їй пенсію за віком з розрахунку 85% заробітної плати, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" в редакції, чинній до 01 жовтня 2011 року, з урахуванням норм ст. 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

За документами пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_2 становить 35 років 10 місяців 7 днів, в тому числі стаж державної служби - 15 років 02 місяці 25 днів. Пенсію обчислено на підставі довідок ДПІ, виданих 20.08.2011 року, із урахуванням доплати за вислугу років в розмірі 25%.

Як вбачається із заперечення УПФ у м. Рівне від 14 листопада 2014 року № 459/10 на звернення ОСОБА_2, оскільки внесені зміни до ст. 37 Закону України "Про державну службу", розрахунок пенсійної виплати при умовному проведенні перерахунку пенсії позивачки із 01.11.2014 року повинен проводитись із розрахунку 70% заробітної плати. Суд вважає такі заперечення УПФ у м. Рівне неправомірними з наступних підстав.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 5 квітня 2001 року Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Як встановлено, пенсія ОСОБА_2 призначена за нормами Закону України "Про державну службу" в редакції до 01 жовтня 2011 року, відповідно до якої пенсія державним службовцям призначалась в розмірі 80 % від суми їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

За чинним законодавством, перерахунок пенсії - це процедура повторної оцінки розміру вже призначеної пенсії у зв'язку зі зміною обставин, наданням нових документів, прийняттям нових законодавчих актів, зміни соціальних стандартів тощо.

Розмір пенсії може переглядатися як в індивідуальному, так і в масовому порядку. Масовий перерахунок проводиться у зв'язку з прийняттям нових законодавчих актів, на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що містяться в пенсійній справі на час проведення перерахунку.

Підставою для індивідуального перерахунку може бути додатково надані документи, які дають право на подальший перегляд розміру виплачуваної пенсії. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1566/11846 від 27 грудня 2005.

Норми права, чинні безпосередньо на дату перерахунку у даному випадку на правовідносини сторін не поширюються, а тому суд прийшов до висновку, що відповідач, безпідставно вважає необхідним застосування обмеження розміру пенсії до 70% сум заробітної плати при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2, замість обчислення такої, виходячи з 85% зарплати.

Громадяни, згідно зі ст. 46 Конституції України, мають право на соціальний захист, що гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Статтею 8 Конституції України проголошено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. В силу ст. ст. 22, 64 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до вимог статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

При вирішенні спору суд приймає до уваги, що ч.2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95ВР "Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону №108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що винагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Відповідно до положень ч.7 ст. 33 Закону України № 3723-XII «Про державну службу», саме на Кабінет Міністрів України покладається регулювання питань оплати праці державних службовців, встановлення розмірів посадових окладів, надбавок, доплат, матеріальної допомоги.

Постановою КМ України №1013 від 12.09.1997 року „Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" затверджений Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовими особами органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, відповідно до положень якого винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів Державної податкової служби залежно від стажу роботи і обчислюється у відсотках, виходячи із посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років проводиться щомісячно за фактично відпрацьований час та в межах встановленого фонду оплати праці. Винагорода за вислугу років враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства.

З вищенаведеного вбачається, що винагорода за вислугу років встановлена посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, є частиною заробітної плати зазначених посадових осіб, виплачується за рахунок та у межах фонду оплати праці, передбаченого органом державної податкової служби в Державному бюджеті України, враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства, на неї нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому повинна враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця в розмірах, що виплачуються на день звільнення посадової особи з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії згідно Закону України № 3723-XII «Про державну службу».

Доводи представника відповідача в тій частині, що відповідачем правильно на підставі постанови КМ України №865 від 31.05.2000 року включена в розрахунок заробітної плати позивача для призначення пенсії надбавка за вислугу років в розмірі 25% згідно з Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМ України від 03 травня 1994 року №283, не можуть бути прийняті до уваги оскільки означена 25% надбавка за вислугу років позивачу не нараховувалась і не виплачувалась.

З огляду на викладене дії відповідача щодо самостійного визначення розміру щомісячної винагороди за вислугу років позивача, яка була встановлена спеціальною комісією ДПА в Рівненській області, фактично нарахована та виплачена в розмірі 40% в сумі 486,8 грн., що підтверджується довідкою ДПІ у м. Рівне №21402/10/1716-05-33 від 04.11.2014 року, витягом Наказу №111 від 27.01.201 року, витягом протоколу засідання комісії по визначенню стажу роботи від 27.01.2011 року, як 25% надбавки за вислугу років, вчинені в порушення вимог ч.7 ст. 33 Закону України № 3723-XII «Про державну службу».

Відповідно п. 2.3.3 ст. 2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004р. № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004р. за № 114/8713, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

Згідно ч.6 ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до с. 33 Закону України «Про оплату праці», у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації, згідно із чинним законодавством.

Згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 року передбачено, що об'єктом індексації грошових доходів населення є в тому числі заробітна плата, підстави для індексації грошових доходів населення наявні у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, те що індексація грошових доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення , затвердженого постановою КМ України від 17.07.2003 року №1078.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, винагорода за вислугу років, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що винагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, входила до системи оплати праці державного службовця.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, винагорода за вислугу років посадовим особам органів податкової служби, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, забезпечуючи захист порушених прав Позивача, враховуючи, що згідно законодавства перерахунок пенсії належить до обов'язків Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в місті Рівне зробити перерахунок та виплачувати їй пенсію з урахуванням одержаних винагороди за вислугу років в розмірі 35%, згідно із Постановою КМ України від 12 вересня 1997 року №1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання», матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до довідок ДПІ у м. Рівне №21399/10/1716-05-33 та №21402/10/1716-05-33 від 04.11.2014 року за період із моменту звернення із заявою із додатком вищенаведеної довідки, тобто із 01 листопада 2014 року, є доведеними і обґрунтованими.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та вищенаведеними нормативними актами.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права.

Протилежного відповідач не довів, а тому суд визнає дії Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне неправомірними.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 9, 18, 71, 72, 79, 86, 122, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії по віку по Закону України «Про державну службу» з урахуванням винагороди за вислугу років, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пенсії за віком по Закону України «Про державну службу» у розмірі 85% заробітної плати з урахуванням отриманих сум винагороди за вислугу років у розмірі 40%, згідно із Постановою КМ України від 12 вересня 1997 року №1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальне звання», матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, та сум індексації заробітної плати, відповідно довідок ДПІ у м. Рівному від 04.11.2014 року №21399/10/1716-05-33 та №21402/10/1716-05-33, починаючи із 01 листопада 2014 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, відповідно до частини 3 статті 160 КАС України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо була подана апеляційна скарга судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю. Музичук