Справа № 820/3611/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

14 січня 2015 року м. Київ К/800/42065/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Мороза В.Ф.,
Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Михайлової І.В. про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року, -

встановив:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:

скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Михайлової І.В. № 2071582 від 29.03.2013 про відмову у державній реєстрації права;

зобов'язати державного реєстратора реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Михайлову І.В. провести за ним державну реєстрацію права на нежитлову будівлю літ. А-1, загальною площею 157,8 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У запереченні на касаційну скаргу до державний реєстратор Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Михайлова І.В., посилаючись на законність судових рішень, просить залишити їх без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 12.07.2012, зокрема, за ОСОБА_4 визнано право власності на предмет іпотеки - на нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 157,8 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

16.04.2013 ОСОБА_4 звернувся до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області із заявою про державну реєстрацію прав на нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 157,8 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, на підставі вказаного судового рішення.

Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Михайлової І.В. № 207158 від 29.04.2013 позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо вказаного майна. В обґрунтування прийнятого рішення відповідачем вказано, що заяву про державну реєстрацію прав подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна існує запис № 7089541 від 24.04.2008 про арешт цього майна.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямованість на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон № 1952-IV від 01.07.2004).

Згідно з пунктами 1,2 частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV від 01.07.2004 державний реєстратор:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

У частині 4 статті 15 цього ж Закону визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили (пункт 5 частини 1 статті 19 Закону № 1952-IV від 01.07.2004).

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 2 пункту 34 Порядку наявність зареєстрованої у Державному реєстрі прав заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

За таких обставин лише у випадку переходу права власності на підставі іпотечного договору можливо проведення державної реєстрації прав без врахування державного запису про обтяження щодо предмета іпотеки.

Оскільки перехід права власності до позивача відбувся на підставі рішення суду, а не іпотечних документів, суди дійшли висновку про законність прийнятого державним реєстратором рішення про відмову позивачу у здійсненні державної реєстрації прав.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій і доводи касаційної скарги його не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року- без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: