Справа № 826/14104/14
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаль М.І., секретар судового засідання Самсонова М.М., за участю сторін: представники позивача Горсітманов, Марченко В.О., представник відповідача Грембовський В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 жовтня 2014 року в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Корпорація Укржилбуд" до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В :

12.09.2014р. Приватне акціонерне товариство "Корпорація Укржилбуд" (надалі ПрАТ "Корпорація Укржилбуд") звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 21.05.2014р. та № від 21.05.2014р.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2014 р. позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві № від 21.05.2014. В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16.10.2014 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивач у період з 01.04.2012р. по 31.12.2013р. до витрат відносив витрати по нарахуванню відсотків за користування кредитними коштами. Під час перевірки документів, що підтверджують використання фінансових кредитів, надано не було, отже, відповідачем було зроблено висновок про порушення позивачем п.138.1, п.п.138.10.5 п.138.10. ст.138 ПК України та безпідставного віднесення процентів по договору кредиту до складу витрат, що призвело до завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представники позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві проведена документальна планова виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства "Корпорація Укржилбуд" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01.04.2012 р по 31.12.2013р. за результатами якої складено акт № 143/26-57-22-04-10/22931511 від 07.04.2014р. в якому зазначено про порушення позивачем підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пунктів 138.1, 138.2, 138.4 статті 138, підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 146.11 статті 146, пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 75 445 568,00 грн. та занижено податок на прибуток на загальну суму 1 016 668,00 грн., та порушення статей 109, 110, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, статей 171, 177 Податкового кодексу України в результаті чого занижено зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 16998,73 грн.

На підставі вказаного акту відповідачем 21.05.2014р. були прийняті податкові повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 1 270 835, 00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 254 167,00 грн. та № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 75 445 568,00 грн.

04.06.2014 р. Приватним акціонерним товариством "Корпорація Укржилбуд" до Головного управління Міністерства доходів і зборів у м. Києві на вказані податкові повідомлення - рішення була подана скарга, за результатами розгляду якої прийнято рішення № 6933/10/26-15-10-06-15 від 31.07.2014, яким податкове повідомлення - рішення № від 21.05.2014 скасоване на суму 10 966 637,00 грн. та податкове повідомлення - рішення № від 21.05.2014 залишено без змін.

Вищенаведені обставини не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені розділом 5 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 138.10.5 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що до складу інших витрат включаються, зокрема, фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Пунктом 141.1 статті 141 Податкового кодексу України встановлено, що до складу витрат включаються будь-які витрати, пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (в тому числі за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, крім фінансових витрат, включених до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) протягом звітного періоду, якщо такі нарахування здійснюються у зв'язку з провадженням господарської діяльності платника податку.

Отже, до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування підлягають включенню будь-які витрати, пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями у зв'язку з провадженням господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України встановлено, що інші доходи включають суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цьогоКодексу. У разі якщо в майбутніх звітних податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками звітного податкового періоду, в якому відбулося таке повернення. При цьому доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, яка надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні.

Згідно з підпунктом 139.1.4 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати на погашення основної суми отриманих позик, кредитів (крім повернення поворотної фінансової допомоги, включеної до складу доходів відповідно до підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (надалі за текстом Закон № 996) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону № 996 документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинним документом.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996 первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій є підставою для бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

З матеріалів справи вбачається, що в акті перевірки зазначено, що згідно оборотно-сальдових відомостей позивача pax. 95.1 "відсотки за кредит" за період з 01.04.2012 по 31.12.2013 до валових витрат віднесено витрати по нарахуванню відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24 991 321,59 грн.

Між тим, згідно матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_5 був укладений договір фінансової позики б/н від 10.10.2008 р., відповідного до якого позивачу були надані у власність грошові кошти в розмірі 30 000 000,00 грн., які позивач повинен повернути до 10.10.2015, відповідно до умов зазначеного договору позика є безпроцентною.

Згідно декларації з податку на прибуток підприємств за 2008 р. в рядку 01.6 - "інших доходи, крім визначених у 01.1-01.5" відображено суму у розмірі 4 417 546, до складу якої, як вбачається з оборотно - сальдової відомості по рахунку: ВД включено суму у розмірі 30000000грн. за договором укладеним з ОСОБА_5

Згідно додатку ІВ декларації з податку на прибуток за 2013 рік позивач в графі 06.04.34 "сума фактично повернутої поворотної фінансової допомоги" відобразив значення "10 770 044,00 грн."

Крім того, суду були надані банківські виписки за 2013р. та картка оборотно-сальдової відомості по рахунку 68.11 ОСОБА_5 за 2013р.

З урахуванням зазначено, можна зробити висновок, що сума повернутої фінансової позики у розмірі 10770044грн. не завищує витрат підприємства, тому що включена в «Інші витрати» у повній відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. Суду не представлені докази, що позивачем на вимогу відповідача не надавались будь які пояснення чи документація.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.05.2014р.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 19.01.2015р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 жовтня 2014 року, залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 жовтня 2014 року в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Корпорація Укржилбуд" до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.