Справа № 826/14749/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Вівдиченко Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Акрілат-Хімконтракт» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 26.03.2014 р. № 100250004/2014/000026/1; визнано протиправною та скасовано картку відмови Київської міжрегіональної митниці Міндоходів в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товару від 26.03.2014 р. № 100250004/2014/00050.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явилися, причини неявки сторін суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 3 січня 2014 р. між компанією «RISEKIND LTD», Китай (продавець) та Приватним підприємством «Акрілат-Хімконтракт» (покупець, декларант) укладено контракт № 14/01-13 та Додаток № 2 від 13.01.2014 р., відповідно до умов якого, покупець зобов'язується прийняти та оплатити L-Лізин HCL у кількості 33,00 тонн за ціною 1 514,40 доларів США.

Загальна сума Додатка № 2 від 13.01.2014 р. становить 49 975,20 доларів США.

Оплата здійснюється на протязі 45 днів з дати коносамента.

Позивачем за митною декларацією № 100250004/2014/091531 від 24.03.2014 р. було заявлено до митного оформлення товар - Лізин HCL амінокислота у вигляді дрібних гранул бежевого кольору із специфічним запахом для хімічних перетворень.

Київською міжрегіональною митницею Міндоходів, М/п «Західний» скориговано митну вартість товарів, про що прийнято рішення про коригування митної вартості від 26.03.2014 р. № 100250004/2014/000026/1, згідно якого, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв'язку з тим, що основні документи, які подані для підтвердження митної вартості містять розбіжності та не містять усіх даних, необхідних для обраного декларантом методу визначення митної вартості.

На підставі вказаного рішення винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.03.2014 р. № 100250004/2014/00050.

За митною декларацією від 26.03.2014 р. № 100250004/2014/091591 товар було випущено у вільний обіг шляхом надання фінансових гарантій.

Позивач, вважаючи дане рішення неправомірним, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 57 Митного кодексу України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 цього Кодексу).

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено обов'язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов'язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу ,визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у Главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина друга статті 55 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, пояснень відповідача, підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало те, що документи подані до митного контролю містили розбіжності, а саме:

- до митної декларації країни відправлення від 10.01.2014 р. № 82143030, сертифікату походження товару від 13.01.2014 р. № CCPIT140297571, коносаменту від 13.01.2014 р. № NYKS; сертифікату якості від виробника від 21.01.2014 р. в товарі L-Лізин HCL складова сухого продукту складає 98,5 %, проте згідно додатку від 13.01.2014 р. № 2 до контракту від 14/01-13 від 13.01.2014 р. та інвойсу від 13.01.2014 р. № 8142-23509 складова сухого продукту складає 98%;

- згідно коносаментом від № NYKS датою його складання є 13.01.2014 р., однак страховий поліс № PYIE 00001260 від 22.01.2014 р. складено 22.01.2014 р. Таким чином наявні розбіжності між датами відправлення та старування вантажу;

- контракт № 14/01-13 та інвойс № 8142-23509 складені 13.01.2014 р., але митна декларація країни відправлення № 82143030, в якій є посилання на вказаний інвойс, оформлена 10.01.2014 р.

Крім того, за результатами розгляду додаткових документів, встановлено, що вони також містять наступні розбіжності:

- прайс-лист від 02.01.2014 р. наданий контрактоутримувачем, а не виробником продукції;

- згідно з додатком від 13.01.2014 р. №2 до контракту від 14/01-13 від 13.01.2014 р. плата за товар здійснюється протягом 45 днів від дати коносамента. Наданий до митного оформлення коносамент № NYKS від 13.01.2014 р., а платіжне доручення в іноземній валюті № 1488 від 13.03.2014 р.

Разом з тим, судом першої інстанції було вірно зазначено, що відомості, наведені в прайс-листах фірми - виробника товару, не мають імперативного характеру, а отже можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості.

Окрім того, стосовно надання договору із третіми особами, пов'язаного з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору, то декларант надав при митному оформленні документ, а саме лист від 18.11.2013 р. компанії Global Bio-Chem Technology Group Company Limited, який містить інформацію про те, що компанія «RISEKIND LTD» та компанія Dane Bio Technology Development Co. Ltd та 100 % входять до складу компанії Global Bio-Chem Technology Group Company Limited, яка, в свою чергу, являється материнською компанією. А тому документи, які вимагає митний орган, а саме: договір (контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором не надаються, оскільки контракт з компанією «RISEKIND LTD» є прямим контрактом без посередників.

Також, з листа компанії «RISEKIND LTD» (з перекладом) від 17.10.2014 р. вбачається, що L-Лізин HCL виготовляється за стандартним мінімальним вмістом активного лізину 98 % сухого вмісту, що є причиною, чому ця цифра вказується в рахунку-фактурі 8142-23509 від 13.01.2014 р. Активний лізин, як вміст сухої речовини, вимірюється в лабораторії якості в момент залишення виробничої лінії перед відправкою для клієнтів по всьому світу. Тому цифра, яка згадується, в сертифікаті аналізу має фактичне значення. Враховуючи, що вміст активного лізину може знизитися протягом тривалого терміну морського перевезення та зберігання, продукт випускається з вищим вмістом активного лізину.

Окрім того, листом від 17.10.2014 р. компанія «RISEKIND LTD» повідомляє, що номер інвойсу бронюються попередньо в системі під кожне відповідне відвантаження для подальшого використання в експертній декларації і сертифікаті походження. Експертна декларація виписується на 3-5 днів раніше, ніж відвантаження, в момент прибуття вантажу в митну зону порту Далянь. Натомість вантаж не відправляється в той же самий день. При цьому, інвойс, коносамент, сертифікат походження датуються датою відвантаження. Також дні за умовами платежів рахуються з дати коносамента, яка співпадає з датою відвантаження.

Сертифікат аналізів та страховий поліс містять дати, коли останні були роздруковані, а не дати початку дії.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що виявлені відповідачем розбіжності ніяким чином не впливають на ціну оцінюваного товару, а тому вищенаведені висновки митного органу є передчасними та необґрунтованими.

За таких обставин, митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржувані рішення.

В свою чергу, доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Бєлова Л.В.

Вівдиченко Т.Р.