Справа № 2а-7817/10/0670
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.
Суддя-доповідач:Малахова Н.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" січня 2015 р. Справа № 2а-7817/10/0670

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю представника Житомирської митниці

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської митниці на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "29" серпня 2011 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтфіш" до Житомирської митниці, Головногое управління Державного казначейства України в Житомирській області про скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року ТОВ "Балтфіш" звернулося до суду з вказаним позовом та просило суд визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці про визначення митної вартості № 101000006/2010/002086/2 від 30 вересня 2010 року, № 101000006/2010/002087/2 від 30 вересня 2010 року та № 101000006/2010/002101/2 від 01 жовтня 2010 року, а також стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Балтфіш" надмірно сплачені кошти у сумі 169007,44 грн. В обґрунтування позовних вимог товариство посилалося на те, що вказані рішення прийняті в порушення норм чинного законодавства.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.08.2011 року позов задоволено Визнано протиправними та скасовано рішення Житомирської митниці про визначення митної вартості: - № 101000006/2010/002086/2 від 30 вересня 2010 року; - № 101000006/2010/002087/2 від 30 вересня 2010 року ; - № 101000006/2010/002101/2 від 01 жовтня 2010 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Балтфіш" надмірно сплачені кошти у сумі 169007,44 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Балтфіш" судові витрати у сумі 10,20 грн.

В апеляційній скарзі Житомирська митниця, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову. якою відмовити у задоволені позову.

Розглянувши справу у межах визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року позивачем укладено контракт за № 031008 з фірмою SIA "MEZMLI M" та додаткові угоди до нього № 3 від 01 серпня 2009 року та №5 від 03 вересня 2010 року, відповідно до яких позивачем придбано скумбрію свіжоморожену за ціною 1900,00 дол. США за одну тону (а.с. 28-36).

30 вересня та 01 жовтня 2010 року товар позивачем імпортовано в Україну згідно вантажно - митних декларацій (а.с. 16-21) та заявлено його митну вартість в розмірі 300713,00 грн. Для здійснення митного оформлення позивачем було надано відповідачу вантажно-митні декларації та інші документи на підтвердження митної вартості товару відповідно до п.7, 8, 12 Постанови КМУ № 1766 від 20 грудня 2006 року, а саме:

- контракт №031008 від 03 жовтня 2008 року;

- додаткову угоду №3 від 01 серпня 2009 року до контракту № 031008 від 03 жовтня 2008 року;

- додаткову угоду №5 від 03 вересня 2010 року до контракту № 031008 від 03 жовтня

2008 року;

- контракт № 0910 від 01 вересня 2010 року;

- додаток № 1 до контракту № 0910 від 01 вересня 2010 року;

- контракт на транспортні послуги б/н від 30 березня 2009 року;

- рахунки від продавця № 031008-82, № 031008-83, № 201009231-LV від 27 вересня

2010 року;

- рахунки від виробника № 201009232-LV від 23 вересня 2010 року, № 20100919LV

від 20 вересня 2010 року, № 201009231LV від 23 вересня 2010 року;

- рахунки на транспортні послуги № RT100950, № RT100951, № RT100952 від 27

вересня 2010 року;

- комерційну пропозицію виробника б/н від 23 вересня 2010 року;

- прайс-лист виробника б/н від 01 вересня 2010 року;

- калькуляцію виробника б/н від 20 вересня 2010 року;

- документ, підтверджуючий передоплату № 178 від 20 вересня 2010 року;

- лист ДП "Держзовнішінформ" № 8/370 від 20 вересня 2010 року;

- експортні декларації виробника: № 6018/2541/EST30002634,

№ 6018/2540/EST30002634, № 6018/2539/EST30002634 від 24 вересня 2010 року, а також інші документи на підтвердження якісних характеристик товару та сертифікати походження для підтвердження країни походження товару. Всі наведені документи позивачем було перелічено у графі 44 відповідних ВМД.

Житомирська митниця своїми рішеннями № 101000006/2010/002086/2, № 101000006/2010/002087/2 від 30 вересня 2010 року та № 101000006/2010/002101/2 від 01 жовтня 2010 року провела коригування митної вартості товару в сторону збільшення з 1,90 дол. США за кг до 3,68 дол. США за кг (а.с. 8 -10), посилаючись на ВМД №204000011/2010/6182 від 21 вересня 2010 року, по якій також було проведено митне оформлення товару з коригуванням митної вартості та по якій оформлялась продукція іншого виробника (а.с. 148).

Після коригування митної вартості товару по поданим ВМД було виписані картки відмови у митному оформленні № 101000006/0/00376, № 101000006/0/00375 від 30 вересня 2010 року та № 101000006/0/00380 від 01 жовтня 2010 року.

У зв'язку з тим, що товар вимагає спеціальних умов зберігання, позивачем оформлені вантажно-митні декларації № 101000009/2010/009438, № 101000009/2010/009439 від 30 вересня 2010 року та № 101000009/2010/009509 від 01 жовтня 2010 року по запропонованій митницею вартості (а.с. 22-27).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що прийнятті митним органом спірні рішеннями про визначення митної вартості є протиправними.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

Згідно обставин справи позивач не згідний з діями митниці щодо визначення митної вартості спірного товару за резервним методом з підстав бази даних ЄАІС ДМСУ, оскільки вважає, що ним надані відповідні документи підтверджують вартість товару за ціною контракту 1900,00 дол. США за одну тону .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України від 28.06.1996 року органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 249 Митного кодексу України (від 11.07.2002 р. далі по тексту МК) митна вартість товарів, які переміщуються громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування податків і зборів визначається на підставі заяви власника цих товарів чи уповноваженої ним особи за умови надання підтверджувальних документів (товарних чеків, ярликів тощо), які можна ідентифікувати з наявними товарами. При визначенні митної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України. За відсутності таких підтверджень або у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відомостей стосовно заявленої вартості митні органи визначають митну вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари та відповідно до вимог цього Кодексу.

Статтями 259 та 260 МК встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу. Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Порядок визначення митної вартості товарів поширюється на товари, які переміщуються через митний кордон України. Для цілей визначення митної вартості використовується інформація, підготовлена у спосіб, сумісний з принципами бухгалтерського обліку, прийнятими у відповідній країні і доцільними для певного методу визначення митної вартості. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом.

Згідно із ст. 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 267 МК митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), використовується в разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) стосовно продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не може бути зроблено відповідне коригування відповідно до положень частини другої цієї статті; 4) покупець і продавець не є пов'язаними між собою особами або хоч і є пов'язаними між собою особами, але ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно наведених законодавчих норм поняття митної вартості включає в себе ціну товару, яка повинна визначатися за першим методом оцінки, а саме за ціною договору, і тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відомостей стосовно заявленої вартості митні органи визначають митну вартість самостійно із застосуванням інших методів. При цьому шостий метод -резервний застосовується останнім.

Пунктами 7 та 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. N 1766 встановлений перелік документів, які повинен подати декларант для визначення митної вартості. Згідно з п. 16 цього Порядку, якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого Постановою КМ України від 9 квітня 2008 р. N 339, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів після закінчення операцій їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України здійснюється митним органом відповідно до пункту 5 частини першої статті 41, статей 60 і 69 Митного кодексу України, зокрема, прийняття митним органом рішення про випуск товарів у вільний обіг згідно із статтею 264 Митного кодексу України на підставі відповідного звернення декларанта у разі виникнення потреби в уточненні заявленої митної вартості товарів, що декларуються. Контроль за правильністю визначення митної вартості товарів після закінчення операцій їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України здійснюється митним органом шляхом: 1) проведення: перевірки відомостей, заявлених у декларації митної вартості товарів; камеральної перевірки; перевірки згідно з Порядком проведення митними органами на підприємствах перевірок системи звітності та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2004 р. N 1730 (Офіційний вісник України, 2004 р., N 51, ст. 3363); 2) надсилання запитів до митних органів іноземних держав з метою встановлення автентичності документів, поданих під час митного оформлення товарів митним органам України; державних органів, установ та організацій для встановлення автентичності документів, поданих під час митного оформлення, та достовірності відомостей, що в них містяться, у тому числі з метою підтвердження дотримання вимог статті 267 Митного кодексу України; 3) вжиття інших передбачених Митним кодексом України та законами з питань митної справи заходів.

Під час оформлення товару та перебування його під гарантією позивачем наданий митниці пакет документів необхідний для визначення митної вартості за першим методом, зокрема: контракт №031008 від 03 жовтня 2008 року; додаткову угоду №3 від 01 серпня 2009 року до контракту № 031008 від 03 жовтня 2008 року; додаткову угоду №5 від 03 вересня 2010 року до контракту № 031008 від 03 жовтня 2008 року; контракт № 0910 від 01 вересня 2010 року; додаток № 1 до контракту № 0910 від 01 вересня 2010 року; контракт на транспортні послуги б/н від 30 березня 2009 року; рахунки від продавця № 031008-82, № 031008-83, № 201009231-LV від 27 вересня 2010 року; рахунки від виробника № 201009232-LV від 23 вересня 2010 року, № 20100919LV від 20 вересня 2010 року, № 201009231LV від 23 вересня 2010 року; рахунки на транспортні послуги № RT100950, № RT100951, № RT100952 від 27 вересня 2010 року; комерційну пропозицію виробника б/н від 23 вересня 2010 року; прайс-лист виробника б/н від 01 вересня 2010 року; калькуляцію виробника б/н від 20 вересня 2010 року; документ, підтверджуючий передоплату № 178 від 20 вересня 2010 року; лист ДП "Держзовнішінформ" № 8/370 від 20 вересня 2010 року; експортні декларації виробника: № 6018/2541/EST30002634, № 6018/2540/EST30002634, № 6018/2539/EST30002634 від 24 вересня 2010 року.

Як встановлено судом, товариством було надано всі необхідні докази на підтвердження митної вартості товару. Зокрема, в обґрунтування митної вартості позивачем долучені документи, підтверджуючі ціну товару постачальника, а саме: постачальником - фірмою SIA "MEZMLI M" - укладено контракт з виробником - норвежською компанією "DARINA FISH", яка, відповідно до комерційної пропозиції, встановила ціну на скумбрію для постачальника позивача - фірми SIA "MEZMLI M", у сумі 1,3 дол. США за метричну тону ( а.с. 51-54).

Згідно наданих документів вартість придбаного позивачем спірного товару за зовнішньоекономічним контрактом становить1900,00 дол. США за одну тону.

Митний орган не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Згідно листа № 8/370 від 20 вересня 2010 року Державного підприємства "Держзовнішінформ" Міністерства економіки України імпортери протягом липня - вересня 2010 року завозили скумбрію свіжоморожену виробництва Норвегії за ціною 1700-1900 дол. США за метричну тону (ас. 59).

Відповідно до Положення "Про затвердження Положення про порядок проведення аналізу цін товарів, що імпортуються в Україну", затвердженого Міністерством економіки України та Державної митної служби від 01.02.2007 р. № 20/85 ДП "Держзовнішінформ" віднесене до числа організацій, які проводять аналіз світових цін на товари, що імпортуються.

Вказаний лист спростовує доводи митного органу щодо заниження позивачем ціни ввезеного за контрактом товару.

Виходячи з наведеного суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що ціна товару за договором є обґрунтована, у зв'язку з чим, під час визначення митної вартості товару повинен був застосовуватися саме перший метод - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Колегія суддів вважає безпідставним визначення митницею митної вартості декларованого позивачем товару лише на підставі бази даних ЄАІС ДМСУ. Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів, дотримання порядку прийняття, правомірності та обґрунтованості своїх рішень та дій, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про протиправність дій відповідача при визначенні митної вартості товару за резервним методом, а не за ціною угоди.

При цьому, в своєму рішенні про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару (скумбрії свіжомороженої) а також в судовому засіданні, представником відповідача не наведено будь-яких обставин, які б перешкоджали визначенню митної вартості товару за ціною договору, а також не вказано підстав, що могли слугувати для визначення митної вартості товару за іншим, ніж основний, методом.

Окрім того, ціна, яка заявлена декларантом в ВМД № 204000011/2010/6182 від 21.09.2010 року (а.с. 148), на яку посилається відповідач, є значно нижчою, ніж ціна, заявлена позивачем у вантажно-митних деклараціях та становить 1,5 дол. США за 1 кг товару (ціна = загальна сума за рахунком : вагу нетто : курс валюти; тобто 231636,60 : 19500 : 7,9192 = 1,5 дол. за 1 кг.)

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що митним органом в порушення приписів статті 266 Митного кодексу України, було здійснено повторне визначення митної вартості товару не за ціною договору як основним методом, а із застосування резервного методу визначення митної вартості, який застосовано з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, зазначених у статтях 267-272 Митного кодексу України.

Колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що митним органом здійснено застосування іншого методу визначення митної вартості товару, ніж основний, без достатніх підстав, передбачених Митним кодексом України та в порушення порядку контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України за № 339 від 09.04.2008 року, порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1766 від 20.12.2006 року та методичних рекомендацій, наданих Державною митною службою України.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності прийнятих митним органом рішень не дають підстав для висновків щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права при вирішені спору в цій частині. Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості. Відмовляючи в митному оформленні товару та визначаючи його митну вартість за резервним методом відповідач не навів достатніх підстав, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за ціною договору, так само як і не зазначив обставини, перешкоджають цьому.

Своє рішення митний орган мотивував відмовою декларанта від подання додаткових документів для підтвердження митної вартості та наявністю сумнівів щодо достовірності відомостей, необхідних для її підтвердження.

Колегія суддів зазначає, що неподання додаткових документів та наявність у митного органу сумнівів щодо достовірності відомостей, необхідних для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару за ціною договору, не може бути підставою для невизнання такої вартості та визначення її митним органом за резервним методом. Наявність сумнівів у митного органу є підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження об'єктивності визначення ним митної вартості товару за ціною договору. При цьому, сумніви мають бути реальними, базуватися на певних об'єктивних критеріях.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур"" від 15 лютого 2011 року, якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Отже, рішення суду першої інстанції в цій частині прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Проте, вирішуючи питання щодо позовних вимог товариства про повернення переплачених податків та зборів (обов'язкових платежів), суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для їх задоволення .

Відповідно п. 16 Порядку випуску товарів у разі прийняття митним органом рішення про застосування митної вартості товарів, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту в місячний строк з дня прийняття рішення в порядку, передбаченому законодавством.

Спільним наказом Державної митної служби України, Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 р. за №1095/14362 затверджений Порядок взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно п. 2 цього Порядку повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформлюється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Таким чином, право на повернення сплачених податків і зборів пов'язане з певними обставинами та відповідною процедурою, зокрема: прийняття митним органом відповідного рішення .

Оскільки вказані обставини на час розгляду судом першої інстанції відсутні, тому права на повернення переплачених платежів у позивача не виникло.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з державного бюджету України на користь товариства надмірно сплачених коштів. В решті постанова підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирська митниця Державної митної служби України задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "29" серпня 2011 р. скасувати в частині стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Балтфіш" надмірно сплачених коштів у сумі 169007 грн. 44 коп. та прийняти в цій частині нову постанову про відмову у задоволені позову. В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Н.М. Малахова

судді: (підпис) А.В. Жизневська

(підпис) Т.С. Котік

З оригіналом згідно: суддя ________________________________ Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "21" січня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю " Балтфіш" пров.Житній 3,кв.1,м.Житомир,10014

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Державного казначейства України в Житомирській області вул. 1-Травня, 24,м.Житомир,10008 Житомирська митниця Державної митної служби України вул. Перемоги, 25,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,