Справа № 802/3984/14-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3984/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

21 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Боровицького О. А., суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного підприємства "Виробниче об'єднання "Елна-Сервіс" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Вінницькій області до приватного підприємства "Виробниче об'єднання "Елна-Сервіс" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Вінницькій області заявлено подання про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна приватного підприємства "Виробниче об'єднання Елна-Сервіс".

Подання обґрунтоване тим, що приватним підприємством "Виробниче об'єднання "Елна-Сервіс" не допущено посадову особу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції до проведення перевірки, що слугувало підставою для прийняття 13 листопада 2014 року податковим органом рішення про застосування адміністративного арешту майна Підприємства.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 18 листопада 2014 року подання задовольнив: підтвердив обґрунтованість адміністративного арешту майна ПП "Виробниче об'єднання Елна-Сервіс", застосованого рішенням Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції від 13 листопада 2014 року.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі, відповідач порушує питання про скасування постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року та винесення нової постанови , якою в задоволенні подання відмовити повністю. Аргументуючи доводи апеляційної скарги скаржник зазначає, що: відповідач законно і обґрунтовано відмовив податковому органу у допуску до проведення перевірки, що унеможливлює застосування адміністративного арешту майна; наказ від 11.11.2014 №3214 оформлений з порушенням вимог законодавства; наказ від 11.11.2014 №3214, направлення на перевірку від 11.11.2014 №2937/22, рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 13.11.2014 №26342/10 та подання до суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна підписано неуповноваженою особою.

Заявник скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України та надав письмові заперечення на апеляційну скаргу приватного підприємства "Виробничого об'єднання Елна -Сервіс". В письмових запереченнях, що надійшли до суду апеляційної інстанції 21 січня 2015 року (вх. №1151/15), заявник просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

До суду апеляційної інстанції в судове засідання призначене на 21 січня 2015 року сторони не прибули, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції, враховуючи положенням частини 4 статті 196 КАС України, вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності сторін.

В зв'язку з неявкою сторін, на підставі частини 1 статті 41 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.11.2014 Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Вінницькій області прийнято наказ №3214 "Про проведення позапланової документальної виїзної перевірки ПП "Виробниче об'єднання "Елна-Сервіс". Проведення перевірки доручено головному державному ревізору - інспектору відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області Литвин І.А.

11.11.2014 податковим органом оформлено направлення на проведення перевірки №2937/22 У направленні окрім іншого також вказано посаду, прізвище, ім'я та по-батькові посадової особи, що здійснюватиме перевірку, - головний державний ревізор - інспектор відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Вінницької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Вінницькій області Литвин Ірина Антонівна.

З метою проведення перевірки посадовою особо податкового органу Литвин І.А. здійснено вихід за юридичною адресою підприємства (м. Вінниця, вул. Ботанічна, 13Б) та пред'явлено керівнику підприємства наказ про проведення перевірки №3214 від 11.11.2014 року, направлення на перевірку №2937/22 від 11.11.2014 року та службове посвідчення.

Керівником підприємства відмовлено у допуску ревізора - інспектора до проведення перевірки, пославшись при цьому на те, що йому пред'явлене службове посвідчення особи, яка не зазначена у направленні на перевірку, що з урахуванням пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України є підставою для недопущення посадової особи податкового органу до проведення перевірки підприємства. Така відмова у допуску до проведення перевірки знайшла відображення у листі ПП "Виробниче об'єднання Елна-Сервіс" вих. №104 від 11.11.2014 року.

З огляду на вказані обставини посадовою особою податкового органу Литвин І.А. 11.11.2014 складено акт про відмову посадових осіб підприємства в допуску до перевірки.

Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією 12.11.2014 року на підставі статті 94 Податкового кодексу України прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ПП "Виробниче об'єднання Елна-Сервіс".

Задовольняючи подання Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду обґрунтованість застосування адміністративного арешту підтверджено, а посилання відповідача на безпідставність такого заходу спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що умови та порядок допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення документальних перевірок визначені статтею 81 ПК України.

Пунктом 81.1 цієї статті передбачено, що посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: - направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку, у такому випадку, є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки; - копії наказу про проведення перевірки; - службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як встановлено судом з матеріалів справи, зокрема з надісланого відповідачем податковому органу листа вих. №104 від 11.11.2014, єдиною підставою для відмови у допуску посадової особи до проведення перевірки є невідповідність окремих відомостей, що містить службове посвідчення Литвин І.А., та відомостей, що зазначені у направленні на проведення перевірки. Зокрема, направлення на перевірку виписано на ім'я головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Вінницької ОДПІ Литвин І.А., а в службовому посвідченні серії НОМЕР_1, що було пред'явлено перед початком перевірки, зазначено посаду Литвин І.А. - головний державний податковий ревізор-інспектор управління податкового контролю Вінницької ОДПІ. Окрім того, у вказаному листі йдеться про те, що службове посвідчення видане Державною податковою адміністрацією України, а підписане головою Державної податкової адміністрації у Вінницькій області, при цьому слова "адміністрація" перекреслені, а від руки записано "служба". Проте загальновідомим є факт ліквідації як Державної податкової адміністрації України, так і Державної податкової служби України.

Судом також встановив, що посадовою особою податкового органу Литвин І.А. перед початком перевірки пред'явлено усі документи, передбачені пунктом 81.1 статті 81 ПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість доводів відповідача про те, що підприємству пред'явлено службове посвідчення особи, яка не зазначена в направленні на перевірку. Власне, як встановлено судом у направленні на перевірку від 11.11.2014 №2937/22 вказано посаду, прізвище, ім'я, по-батькові посадової особи органу державної податкової служби, якій доручено проведення такої перевірки, - головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області - Литвин Ірина Антонівна. У службовому посвідченні серії НОМЕР_1 зазначено, що Литвин Ірина Антонівна обіймає посаду головного державного податкового ревізора-інспектора управління податкового контролю Вінницької ОДПІ.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що невідповідність у назві посади, що зазначена у направленні на перевірку та у службовому посвідченні, жодним чином не може свідчити про те, що посадова особа, якій видано посвідчення серії НОМЕР_1, та посадова особа, якій видано направлення на перевірку, є різними посадовими особами. Судом з матеріалів справи встановлено, що посадова особа, якій видано посвідчення серії НОМЕР_1, та посадова особа, якій видано направлення на перевірку від 11.11.2014 №2937/22, є ревізор-інспектор Литвин Ірина Антонівна.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правильними доводи суду першої інстанції, які знайшли своє відображення в оскарженій постанові, а саме, стосовно того, що із наданих перед початком перевірки ревізором документів можливо було встановити ідентичність осіб, що зазначені у службовому посвідченні та направленні на перевірку, а посилання відповідача як на підставу для відмови у підтвердженні обґрунтованості адміністративного арешту на деякі неточності у зазначених документах не є такими, що дають платнику податків підстави не допускати посадову особу податкового органу до перевірки.

Судом першої інстанції підставно зазначено, що за приписами пункту 3 наказу Міністерства доходів і зборів України №255 від 08 липня 2013 року "Про службові посвідчення працівників органів доходів і зборів України", дозволено посадовим особам Міндоходів та його територіальних органів до отримання посвідчень, зразки яких затверджені цим наказом, використовувати посвідчення посадових осіб органів державної податкової служби та державної митної служби.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, єдиною підставою для відмови у допуску від проведення перевірки у листі підприємства від 11.11.2014 зазначено невідповідність окремих відомостей у направленні на перевірку та службовому посвідченні. При цьому інших підстав для такої відмови у листі не наведено.

Під час розгляду даної справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що в письмових запереченнях на подання представник відповідача зазначив й інші підстави, які, на його думку, підтверджують необґрунтованість подання. Серед таких наступні: наказ про проведення перевірки, наданий перед початком перевірки, не був завірений печаткою; наказ про проведення перевірки, направлення на перевірку та рішення про застосування адміністративного арешту майна підписані не уповноваженою на те особою.

Суд першої інстанції правильно надавши правову оцінку вказаним посиланням, дійшов висновку про їх безпідставність.

Власне, як правильно зазначено судом першої інстанції посилання на необхідність надання копії наказу про проведення перевірки, завіреного печаткою установи, спростовуються положеннями пункту 81.1 статті 81 ПК України, якими передбачено необхідність надання перед початком перевірки копії такого наказу (вказана норма не передбачає надання завіреного печаткою установи копії наказу).

Помилковими є посилання представника відповідача з приводу відсутності повноважень у голови комісії з проведення реорганізації Вінницької ОДПІ підписувати розпорядчі документи, адже головою комісії з реорганізації Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції наказом Міністерства доходів і зборів України від 08 липня 2013 року №255 визначено Домерат Оксану Анатоліївну, яка обіймає посаду заступника начальника Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції (заступнику начальника податкового органу надано право підписувати відповідні документи).

Згідно з приписами підпункту 94.2.3 пукту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин - платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

У відповідності до пункту 94.1. статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2. вказаної статті встановлено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна із перелічених у підпунктах 94.2.1 -94.2.7 обставин, зокрема, відмова платника податків від допуску посадових осіб органу державної податкової служби проводити документальну перевірку за наявності законних підстав для її проведення.

Тобто, застосування адміністративного арешту з наведеної підстави можливе у разі, по-перше, відмови платника податків від допуску посадових осіб органу державної податкової служби проводити документальну перевірку, по-друге, вказана перевірка проводиться за наявності законних підстав для її проведення.

Згідно із підпунктом 94.3. статті 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Відповідно до пункту 94.5. статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного органу державної податкової служби на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником органу державної податкової служби, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Із аналізу вказаних норм слідує, що, зокрема, умовний адміністративний арешт є винятковим способом виконання платником податків його обов'язків, визначених законом; може бути застосований якщо з'ясовується одна із зазначених у підпунктах 94.2.1 -94.2.7 статті 94 обставин; полягає у обмеженні платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного органу державної податкової служби на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном.

Суд встановив, що рішення податковим органом про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ПП "Виробниче об'єднання Елна-Сервіс" прийнято у зв'язку з недопущенням посадової особи Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції до проведення позапланової документальної перевірки з огляду на те, що підприємству пред'явлено службове посвідчення особи, яка не зазначена в направленні на перевірку.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що подання Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області до приватного підприємства "Виробниче об'єднання Елна-Сервіс" про підтвердження обґрунтованості рішення про накладення адміністративного арешту на майно платника податків підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу приватного підприємства "Виробниче об'єднання "Елна-Сервіс" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.