Справа № 826/16155/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 січня 2015 року письмове провадження № 826/16155/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., суддів Кузьменка В.А., Огурцова О.П. розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державного агентства земельних ресурсів України,

третя особа: ОСОБА_2

про визнання недійсним та скасування рішення,

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом в якому просить визнати недійсним та скасувати рішення Державного агентства земельних ресурсів оформлене Висновком державної експертизи землевпорядної документації № 641-12 від 27.09.2012 року, затвердженим Першим заступником голови Державного агентства земельних ресурсів України Кадомським А.М.

Позовні вимоги мотивовано тим, що під час розгляду справи № 653/1168/14-ц у Генічеському районному суді Херсонської області позивачу стало відомо про Висновок державної експертизи землевпорядної документації № 641-12 від 27.09.2012 року, який складено відносно експертизи «Проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу, загальною площею 0,1500 га. для розміщення будинку відпочинку ОСОБА_2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 зі складу земель запасу рекреаційного призначення на території Щасливської сільської ради Генічеського району, кадастровий номер земельної ділянки :11:003:0291.

Позивач повідомляє, що їй на праві власності належить земельна ділянка під базою відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», адреса: АДРЕСА_1 (Державний акт Серія ЯБ № 883899 від 09.02.2006 року), яка безпосередньо межує з земельною ділянкою під будинком відпочинку ОСОБА_2 Вказує, що акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, який повинен містити підписи суміжних землевласників (землекористувачів) в проекті землеустрою відсутній, як і відсутній акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, тобто відсутній акт погодження меж з підписом позивача.

Відсутність належного погодження меж між суміжними землекористувачами призвело до того, що одна із будівель, самочинно побудованої бази відпочинку ОСОБА_2, частково знаходиться на її земельній ділянці, що має своє відображення в Акті перенесення в натурі меж земельної ділянки від 26.08 2011р. Додатку №1.2 до Акту перенесення в натурі меж земельної ділянки від 07.10.2011р. та Рішенні апеляційного суду Херсонської області від 20.12.2012р. яким, зокрема зазначено: «Згідно з висновків судової будівельно - технічної експертизи №133 від 07.12.12 року, розташування двоповерхової будівлі літера «А», розташованої на земельній ділянці АДРЕСА_1 не відповідає вимогам 3.25 ДБН 360-92 «Планування та забудова міських і сільських селищ». Окрім того, з наданих апелянтом матеріалів вбачається, що будівлі самочинно побудовані позивачкою, на які суд першої інстанції визнав право власності частково, знаходиться на земельній ділянці, яка на праві власності, згідно державного акта належить апелянту. Вказані обставини в ході апеляційного розгляду не спростовані».

Позивач вважає, що Висновок державної експертизи землевпорядної документації № 641-12 від 27.09.2012 року було проведено не об'єктивно, при складанні висновку не були враховані порушення законодавства допущенні при виготовленні землевпорядної документації, вищезазначеного проекту землеустрою, які зводяться до наступного: на зазначеній земельній ділянці ОСОБА_2 здійснено будівництво об'єктів нерухомості, один з яких знаходиться на частині земельної ділянки позивача, на яку у неї є акт; відсутність акту про встановлення на місцевості та погодження меж земельної ділянки.

У судове засідання позивач не з'явилася, на адресу суду направила заяву про витребування доказів та розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача - Державного агентства земельних ресурсів України, заперечив проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи заперечив, щодо доводів позивача про побудову на її земельній ділянці будь-яких будівель бази відпочинку ОСОБА_2

25.11.2014 р. у судове засідання прибули не всі сторони, суд відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.

За результатами розгляду документів і матеріалів поданих сторонами, пояснень їхніх представників, Окружний адміністративний суд м. Києва, встановив:

На підставі розпорядження Херсонської облдержадміністрації від 31.08.2010 року № 762 проектною організацією ПП «Сокіл» у 2012 році розроблено проект землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу земельної ділянки загальною площею 0,1500 га. (1500 квадратних метрів) для розміщення будинку відпочинку ОСОБА_2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 зі складу земель рекреаційного призначення на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району, зареєстрований 20.08.2012 року за № 641-12. Кадастровий номер земельної ділянки :11:003:0291.

27.09.2012 року висновком державної експертизи землевпорядної документації №641-12 Державного агентства земельних ресурсів України дана підсумкова оцінка результатів державної експертизи: Проект землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу земельної ділянки загальною площею 0,1500 га. (1500 квадратних метрів) для розміщення будинку відпочинку ОСОБА_2 розташованої за адресою: АДРЕСА_1, зі складу земель рекреаційного призначення на території Шасливцівської сільської ради Генічеського району не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам і повертається на доопрацювання.

А саме вказано наступні зауваження (п.10 висновку):

1. Доопрацювати: пояснювальну записку доповнити експлікацією земель за формою 6-зем; матеріали проекту землеустрою доповнити інформацією щодо проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки ( п. 2 розпорядження Херсонської облдержадміністрації від 31.08.2010 № 762). :

2. До проекту землеустрою долучити: вихідну земельно-кадастрову інформацію; копію заяви до Херсонської облдержадміністрації про надання згоди на розробку проекту землеустрою, зареєстровану в установленому порядку; довідку територіального органу Держкомзему щодо категорії земель за рахунок яких запроектовано відведення земельної ділянки (витяг із форми 6-зем) по землекористувачах та угіддях; план відведення земельної ділянки; викопіювання із чергового кадастрового плану.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» Державна експертиза землевпорядної документації (далі - державна експертиза) - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об'єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об'єктів експертизи.

Абзацом 4 частини 4 статті 123 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) визначено, що у разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи відповідно до закону.

Згідно з абзацом 7 статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Згідно з пунктом 3.4.2. Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 391 від 03.12.2004 року (далі - Методика проведення державної експертизи землевпорядної документації) документації при проведенні державної експертизи землевпорядної документації визначаються:

- відповідність змісту документації вимогам законодавства України, встановленим стандартам, нормам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо раціонального використання і охорони земель, умов і порядку їх забудови, охорони навколишнього природного середовища, санітарно-епідеміологічного благополуччя населення, збереження культурної спадщини;

- відповідність змісту документації вимогам завдань на її розроблення та вимогам передпроектної документації;

- запропоновані землевпорядною документацією рішення щодо рекультивації порушених земель, поліпшення малопродуктивних угідь, оцінки земель тощо;

- еколого-економічна ефективність передбачених заходів щодо запобігання їх впливу на земельні угіддя за межами ділянки, охорони агроландшафтів;

- відповідність вимогам законодавства умов щодо зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок у разі проведення вибіркової та добровільної державної експертизи робочих проектів землеустрою, передбачених підпунктом "з" частини другої статті 25 Закону України "Про землеустрій".

Відповідно до пункту 3.5.3 Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, підготовлені висновки державної експертизи повинні зводитись до трьох можливих варіантів:

землевпорядна документація в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно та погоджується (у разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок);

землевпорядна документація не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, повертається на доопрацювання;

землевпорядна документація, яка не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується.

Відповідно до частин 3-6 статті 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", якщо об'єкт державної експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується. У разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок.

Позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією.

Реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється.

У разі якщо об'єкт державної експертизи не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, він повертається на доопрацювання. При цьому вказуються конкретні вимоги, відповідно до яких необхідно внести зміни і доповнення до об'єкта державної експертизи.

Відповідно до пункту 3.5.9. Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації № 391 контроль за усуненням зауважень державної експертизи здійснюють виконавці експертизи (експерти) чи, за їх дорученням, керівники підпорядкованих територіальних органів земельних ресурсів. Факт внесення виправлень, врахування зазначених у висновку зауважень та пропозицій посвідчується відповідним записом на висновку експертизи керівника експертного підрозділу або керівника підпорядкованого територіального органу земельних ресурсів, на якого покладено контроль за усуненням зауважень державної експертизи.

Відповідно до положень частини 8 статті 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" висновки державної експертизи після їх затвердження спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері державної експертизи є обов'язковими для прийняття до розгляду замовником і врахування при прийнятті відповідного рішення щодо об'єктів державної експертизи.

Під час розгляду справи представник відповідача повідомив, що ОСОБА_2 усунула вказані зауваження, про що на висновку державної експертизи землевпорядної документації від 27.09.2012 року №641-12 зроблено відповідну відмітку, проте позивач подала суду копію висновку без такої відмітки, чим вводить суд в оману.

Також з письмових заперечень відповідача вбачається, що відповідно до Журналу обліку (реєстрації) об'єктів державної експертизи землевпорядної документації за 2012 рік висновок державної експертизи землевпорядної документації від 27 вересня 2012 року № 641-12 з відміткою про усунення зауважень було повернуто замовнику державної експертизи 09.10.2012 року.

Крім цього, судом встановлено, що листом відділу Держземагенства у Генічеському районі Херсонської області від 10.10.2014 року № 01-09/2029 представника третьої особи повідомлено, що накладення земельних ділянок з кадастровими номерами :11:003:0291 та :11:003:0065 в Державному земельному кадастрі відсутні. Викопіювання з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації , Державного земельного кадастру та витяг з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру додано до матеріалів справи.

На земельній ділянці :11:003:0291 розташовані об'єкти нерухомого майна, що відображено в додатку до витягу з Державного земельного кадастру що додається.

Згідно витягу № 5 від 24.07.2012 року з протоколу № 7 засідання комісії щодо реалізації повноважень райдержадміністрації в галузі регулювання земельних відносин, розглянуто заяву про розгляд на земельній комісії питання, щодо непогодження суміжним землекористувачем ОСОБА_1 меж земельної ділянки площею 0,15 га. яка відводиться у власність шляхом викупу відповідно до розпорядження голови облдержадміністрації від 31.08.2010 року № 762.

З вказаного протоколу вбачається, що завідувач сектору державного земельного кадастру Відділу Держкомзему у Генічеському районі Пузанов І.І. повідомив, що згідно геодезичних даних ДП «Центру ДЗК» накладання земельної ділянки рекреаційного призначення, яка перебуває у власності громадянки ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, на земельну ділянку рекреаційного призначення, яка знаходиться в стадії оформлення (розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу) не має.

Вирішили встановити що громадянка ОСОБА_1 безпідставно не підписує суміжні межі земельної ділянки, яка відводиться у власність шляхом викупу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Надана позивачем копії проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу земельної ділянки загальною площею 0,1500 га. (1500 квадратних метрів) для розміщення будинку відпочинку ОСОБА_2, містить копію акту про встановлення на місцевості та погодження меж земельної ділянки.

Вказане спростовує доводи позивача про необхідність іншого, належного погодження меж між суміжними землекористувачами та про неправомірність оскаржуваного висновку.

21.12.2014 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2014 року № 1298 видано державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га., що розташована: АДРЕСА_1, для розміщення будинку відпочинку.

Доказів здійснення будівництва об'єктів нерухомості третьою особою на земельній ділянці позивача сторонами суду не надано.

Слід зазначити, що інших доводів, які б спростовували правомірність оскаржуваного рішення Відповідача від 27.09.2012 року № 641-12 Позивач не наводить.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи дії Відповідача, суб'єкта владних повноважень на предмет їх відповідності вимогам ст. 19 Конституції України та статті 9 КАС України, суд дійшов висновку що, оскаржуване рішення ним прийнято в межах повноважень, і у спосіб, передбачений законом.

Оскільки Позивач не довів неправомірність оскаржуваного рішення, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя Р.О. Арсірій

Судді В.А. Кузьменко

О.П. Огурцов