Справа № 127/22834/14-а
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/33/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача Романенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народилась дитина - син ОСОБА_5.

Відповідно до наказу №199 о/с начальника УМВС України у Вінницькій області від 15.10.2013 року з 15.10.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, та згідно діючого законодавства України є особою застрахованою у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

До двохрічного віку дитини - травня 2014 року позивач отримувала соціальну допомогу у розмірі 759,17 грн., однак з червня виплати були зменшені до 130,00 грн.

Оскільки позивач являється застрахованою особою у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, тому вважає, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку повинна надаватись їй у розмірі не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років.

22.09.2014 року позивач звернулась із заявою до відповідача про перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та виплати недоотриманої допомоги. Проте, жодної відповіді від відповідача так і не отримала. В телефонному режимі з представником департаменту позивача було повідомлено, що виплати, які позивачу виплачувались, були виплачені відповідно до чинного законодавства, а тому підстави для проведення перерахунку відсутні.

А відтак, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому позивач просив визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку у розмірі меншому, ніж прожитковий мінімум для дітей віком до шести років; зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та виплатити недоотриману допомогу як застрахованій особі з травня 2014 року та виплачувати її по час припинення виплати такої допомоги у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму на дитину до шести років з урахуванням проведених виплат.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача за довіреністю Романенко Ю.В. позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні останнього відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних міркувань.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим В ДРАЦС Вінницького МУЮ у Вінницькій області 11.05.2012 року (а.с.8).

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 згідно наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 05.08.2010 року №562 з 01.09.2010 року прийнята на службу в органи внутрішніх справ (а.с.54).

А згідно Витягу із наказу начальника УМВС України у Вінницькій області від 15.10.2013 року №199 о/с позивачу - рядовому міліції, міліціонеру обслуговуючого персоналу і охорони 1-го відділу міліції Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області, надано відпустку з 15.10.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку (а.с.9).

Таким чином, позивач є застрахованою особою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно листа Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики від 06.10.2014 року №Ц-08-56380 встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні з 29.05.2012 року. Відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» позивачу була призначена та виплачена допомога при народженні першої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.04.2012 року по 30.04.2012 року у розмірі 9 110,00 грн. одноразово, з 01.05.2012 року по 30.04.2014 року в розмірі 759,17 грн. на місяць. Також, з 29.05.2012 року позивачу було призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку у розмірі 130,00 грн. та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з урахуванням доходів сім`ї в сумі 445,20 грн., які виплачені позивачу по 30.06.2014 року.

01.07.2014 року на виконання Законів України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року та «Про внесення змін до деяких Законів України щодо скорочення кількості документів для отримання державної допомоги при народженні дитини» від 10.10.2013 року урядом 25.06.2014 року схвалено постанову Кабінету Міністрів України №208 «Про внесення змін до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», де з 01.07.2014 року допомога при народженні дитини та допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку об'єднано в один вид допомоги - допомога при народженні дитини.

А тому, оскільки син позивача народився з ІНФОРМАЦІЯ_1, тому з 01.07.2014 року допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку припинена. Щомісячна виплата допомоги при народженні дитини в розмірі 130,00 грн. буде здійснюватись по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно (а.с.28).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - правовідносини щодо виплати спірної допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13), та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб; розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені відповідні зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13), та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням». Зокрема, змінами до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» його дію було поширено на застрахованих осіб, а з Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі й пункт 25 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо виключення статей 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Пунктом 2 розділу III Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» постановами Кабінету Міністрів України не визначалися.

Отже, суд приходить до висновку, що на правовідносини щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, до 01.07.2014 року (до моменту об'єднання допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку в один вид допомоги - допомоги при народженні дитини) поширювались норми спеціального Закону, яким є Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача в судовому засіданні при зверненні позивача до відповідача про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг, у всіх заявах позивач зазначала, що вона не навчається, не працює, трудової книжки не має, підприємницької діяльності не веде (а.с.31-33), хоча насправді остання працювала. Таким чином, позивач надала відповідачу неправдиві відомості щодо місця роботи, а відтак у Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради були відсутні правові підстави для призначення та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку як застрахованій особі у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму на дитину до шести років з урахуванням проведених виплат. А тому, дії відповідача щодо виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку у розмірі меншому, ніж прожитковий мінімум для дітей віком до шести років є правомірними.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до абз.4 п.7 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року у Законі України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» розділ ІV «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» виключено з 01.07.2014 року.

Крім того, відповідні зміни внесені до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751, а саме п.6 Постанови Кабінету Міністрів України №208 від 25.06.2014 року «Про внесення змін до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» Розділ «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» виключено.

Однак, згідно абз.8 п.13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми в редакції, що діє з 04.07.2014 року, для осіб, у яких закінчився строк виплати допомоги при народженні першої дитини, яка виплачується 24 місяці, на наступних 12 місяців призначається допомога до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 130 грн.

Виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з урахуванням доходу, починаючи з 01.07.2014 року нормами чинного законодавства не передбачена.

Таким чином, враховуючи викладене вище, відповідно до норм діючого законодавства, позивач продовжує отримувати допомогу до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 130 грн., оскільки у неї закінчився строк виплати допомоги при народженні першої дитини у квітні 2014 року.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 18, 41, 122, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: