Справа № 826/16892/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

за позовом

Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві

до

Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт"

про

надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника

Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі – позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» (далі – відповідач) про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у відповідача наявна податкова заборгованість на загальну суму 1 173 243, 65 грн.

Відповідач в судове засідання не прибув, явку свого уповноваженого представника не забезпечив, заперечень на позовну заяву не подав, повідомлений належним чином, подав клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначив про неможливість прибути в судове засідання в зв'язку з участю представника відповідача в судовому розгляді справи №910/1757/14 Господарським судом міста Києва на 19.01.2015. На підтвердження викладених обставин долучено ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2014. Дослідивши вказане клопотання, судом визнано не явку відповідача такою, що є не поважною, так як в резолютивній частині ухвали Господарського суду міста Києва зазначено про відкладення розгляду справи на 12.01.2015.

Відповідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладене судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження в порядку ч. 6 ст. 128 КАС України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Згідно матеріалів справи за Публічним акціонерним товариством «Київський річковий порт» обліковується податковий борг на загальну суму 1 173 243,56 грн. Вказана заборгованість виникла на підставі:

При цьому, за результатами направлення інкасових доручень до банківських установ, в яких відкриті розрахункові рахунки відповідача було погашено податковий борг в розмірі 143 694, 37 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

В статті 67 Конституції України визначено, що кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI (далі – ПКУ).

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПКУ грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПКУ та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений ПКУ строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно наявних документів в матеріалах справи судом вбачається, що Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на виконання пп. 6.1 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» відповідачу винесено першу податкову вимогу № 1/8 від 12.01.2010 на суму 409 313, 90 грн. та другу податкову вимогу №2/615 від 03.03.10 на суму 1 340 171, 35 грн., які отримано поштою (за довіреністю Клименко) 01.02.2010 та 15.03.2010 відповідно.

В подальшому позивачем було здійснено опис майна та складено акт опису майна №1 від 02.08.2013 про що здійснено відповідний запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №13850133 з терміном дії зазначеного обтяження до 14.08.2018.

Окрім того, Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві були направлені до Окружного адміністративного суду міста Києва позовні заяви про стягнення податкової заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» у сумі 655 223, 00 грн. та у суму 661 715, 02 грн.

В свою чергу, позовні вимоги заявника задоволені в повному обсязі постановами Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2014 по справі №826/3480/14 та від 27.06.2014 по справі №826/7879/14, які залишені в силі ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду 12.06.2014 та 16.09.2014 відповідно.

З метою погашення податкового боргу позивачем було направлено інкасові доручення ( т.1 а.с. з 14-32, а.с з 63-83, а.с 91-105,) до банківських установ, у яких відкриті розрахункові рахунки, однак останні були повернуті без виконання в зв'язку з відсутність коштів на рахунках у відповідача.

Таким чином, заходи, які вживалися щодо виставлення інкасових доручень не дали очікуваного результату, заборгованість перед бюджетом залишається не погашеною.

Відповідно до статті 88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з Податковим кодексом України та не потребує письмового оформлення.

Згідно з підпунктом 89.1.1 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Таким чином, недостатність грошових коштів у відповідача для погашення податкового боргу, що є необхідною умовою встановленою п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, за наявності якої погашення податкового боргу можливе шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, знайшла своє підтвердження та відповідачем зазначене не спростовано.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до положень п.п.95.3, 95.7 ст.95 Податкового кодексу України підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу на публічних торгах та/або через торгівельні організації є судове рішення щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у зв'язку із наявністю у відповідача податкового боргу у розмірі 1 173 243, 65 грн. та неможливістю стягнення з відповідача вказаної суми податкового бору за рахунок належних йому коштів, позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Кротюк