Справа № 2а/0470/3736/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/31154/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2012 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 року

у справі № 2а/0470/3736/12

за позовом ОСОБА_4

до 1) Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної

державної адміністрації Дніпропетровської області,

2) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі по тексту - УПСЗН), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі по тексту - ГУ МВС України), яким просив визнати дій неправомірними та зобов'язати поновити його в базі Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків згідно Постанови Кабінету Міністрів України №117 від 29 січня 2003 року, та забезпечити відповідні компенсації за користування комунальними послугами.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2012 року у справі № 2а/0470/3736/12, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 року у зазначеній справі, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При ухваленні рішень суди першої та апеляційної інстанцій виходили з необґрунтованості позивачем своїх вимог, оскільки згідно Наказу УМВС України в Дніпропетровській області від 16 липня 2001 року №127 о/с позивач звільнений за власним бажанням, статтею 22 Закону України «Про міліцію» та Рішенням Конституційного Суду від 06 липня 1999 року №8-рп/99 не передбачено право на пільги особам звільненим за власним бажанням, тому УПСЗН Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області діяло в межах повноважень.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права та наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 на підставі Наказу УМВС України в Дніпропетровській області від 16.07.2001р. №127 о/с підполковник міліції ОСОБА_4 звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з посади першого заступника начальника-начальника кримінальної міліції Апостолівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області згідно п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114 - за власним бажанням. Вислуга років склала 20 років 00 місяців 16 днів.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_4 призначена пенсія за вислугу років.

Правове становище, умови, підстави та порядок реалізації права на зазначені пільги регулюються частиною шостою статті 22 Закону України від 20.12.1992р. № 565-ХІІ «Про міліцію» (далі - Закон № 565-ХІІ). Ця норма закону передбачає право на пільги для працівників міліції, які певним чином мають компенсувати їм ті ризики, небезпеки, труднощі, що супроводжують їх під час проходження служби в органах внутрішніх справ, професійні, фізичні, вольові та інші зусилля, витрачені ними за час цієї служби.

Право на ці пільги мають працівники міліції, які проходять дійсну службу в органах міліції, а також ті з них, які з об'єктивних причин не можуть на ній перебувати і через це були звільнені зі служби. У статті 22 Закону № 565-ХІІ у поєднанні зі статтею 18 цього ж Закону зазначається, що право на пільги зберігається за звільненими зі служби працівниками міліції, якщо підставами звільнення є виключно: вік, хвороба чи вислуга років. Збереження цих пільг за працівниками міліції, звільненими зі служби з інших підстав, передбачених пунктом 63 Положення, зазначений Закон не гарантує. Водночас цей Закон не обмежує їх право на отримання пенсії за вислугу років.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ відповідно до підпункту «ж» пункту 63 Положення - за власним бажанням, тобто не з підстав, передбачених частиною шостою статті 22 Закону № 565-ХІІ.

Незалежно від наявності умов для призначення пенсії за вислугу років, перелік яких міститься у Законі № 2262-XII, право на збереження установлених Законом № 565-ХІІ пільг має лише працівник міліції, звільнений зі служби з підстав, визначених у частині шостій статті 22 цього Закону, тобто за віком, хворобою або вислугою років.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 08.07.2014 р. у справі № 21-196а14.

Враховуючи наведені норми права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з правовою позицією судів попередніх інстанцій стосовно недоведеності позовних вимог, та вважає, що лист №161 Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 25.01.2012р. прийнятий у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Законом України.

Із матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення судів попередній інстанцій підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 року у справі № 2а/0470/3736/12 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: