Справа № 2а-0370/209/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Справа № 340/12/9104
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Самчука Антона Миколайовича представника - Приватного акціонерного товариства «Друкарня» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Володимир-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області до Приватного акціонерного товариства «Друкарня» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій,

в с т а н о в и в:

УПФ України в м. Володимир-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області 28.01.2011 року звернулося в суд з адміністративним позовом до ПрАТ «Друкарня», в якому просило стягнути фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 27.09.2010 року по 25.01.2011 року в сумі 4 070,15 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Друкарня» на користь УПФ України в м. Володимир-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області заборгованість по витратах на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах в сумі 4070 (чотири тисячі сімдесят) гривень 15 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Самчук А.М.- представник ПрАТ «Друкарня» оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» основною умовою зарахування відповідного періоду до стажу, який дає право на пільгову пенсію відповідно до ст. 13 Закону є атестація робочого місця. Вказує, що така атестація робочого місця складача ручного набору ОСОБА_2 проведена не була, а відтак відсутня як така правова підстава на виплату пенсії особам, що працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, тому відшкодування по виплаті такого роду пенсій не здійснюється.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Володимир-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області, як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з 09.09.1996 року за №.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №8 від 13.10.2008 року ОСОБА_2 працювала повний робочий день в ПАТ «Друкарня» і за період з 29.11.1976 року по 15.10.1990 року виконувала роботу складача вручну, що передбачено Списком №2, що зараховується до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Факт наявності заборгованості відповідача по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пільгових пенсій перед Пенсійним фондом в сумі 4070 грн. 15 коп. підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пп. «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 27.09.2010 року по 25.01.2011 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» відповідачем не вжито заходів для відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у зв'язку з чим у відповідача виникла перед управлінням Пенсійного фонду України в м. Володимир-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області за період з 27.09.2010 року по 25.01.2011 року заборгованість по сплаті цих платежів в сумі 4070,15 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Так із матеріалів справи видно, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2010 року в справі №2а-1135/10/0370 за позовом ЗАТ «Друкарня» до управління Пенсійного фонду України в м. Володимир-Волинському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії в задоволенні позову відмовлено. Вказана постанова набрала законної сили і є обов'язковою до виконання. Зазначеним судовим рішенням підтверджено правомірність призначення пільгової пенсії ОСОБА_2.

Частиною 3 статті 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду України.

Пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Враховуючи набрання законної сили постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2010 року в справі №2а-1135/10/0370, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки зазначеним судовим рішенням підтверджено правомірність призначення пільгової пенсії ОСОБА_2, відтак суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А тому посилання апелянта на неправомірність призначення позивачем пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є несуттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Статтею 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Пунктом 1 ст.2 вказаного Закону визначено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відшкодуванню Пенсійному фонду України, крім суми виплаченої пенсії, підлягають витрати на доставку пенсії згідно Тарифів на оплату послуг, пов'язаних з виплатою і доставкою державних пенсій та грошової допомоги, які затверджені наказом Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 22.07.2004 № 166, що становлять у місті - 0,79%, у селі та селищі міського типу - 1,56% від суми пенсії; згідно з наказом Міністерства транспорту та зв'язку від 19.09.2007 року за № 828 на період до 31.12.2007 року витрати на доставку пенсії становлять - у місті - 0,80%, у селі та селищі міського типу - 1,95% від суми пенсії.

Згідно частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу першого пункту 6.1 розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, підлягають відшкодуванню в розмірі 100% фактичних витрат на виплату і доставку таких пенсій.

Відповідно до пункту 6.2 Інструкції витрати на виплату і доставку пільгових пенсій покриваються підприємствами пропорційно до стажу роботи.

Згідно пунктів 6.4, 6.8 розділу 6 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

З матеріалів справи видно, що заходів з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідачем вжито не було.

Оскільки, ПрАТ «Друкарня» не було відшкодовано фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за вказаний період, позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Володимир-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області про стягнення заборгованості з відповідача в загальній сумі 4070 гривень 15 копійок є обґрунтованими та задоволено судом першої інстанції правомірно..

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Самчука Антона Миколайовича-представника Приватного акціонерного товариства «Друкарня» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року у справі №2а-209/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді А.Р. Курилець

В.В. Ніколін