Справа № 826/15664/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів при секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «Теплиці України» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Агрофірма «Теплиці України» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.06.2014 № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 27.06.2014 № .

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в період з 13.05.2014 по 26.05.2014 Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Агрофірма «Теплиці України» (код ЄДРПОУ 3359730) бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів за грудень 2013 року, січень, лютий 2014 року.

В ході проведення перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем вимог п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ, а саме: за грудень 2013 року - на суму 150 626,70 грн.; за січень 2014 року - на суму 406 493,00 грн.; за лютий 2014 року - на суму 1 323 011,00 грн.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем складено Акт перевірки від 02.06.2014 № 261/15-01-50/3359730.

Не погоджуючись із зазначеними висновками податкового органу, ПАТ «Агрофірма «Теплиці України» подало до ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві заперечення за вих. №77-А від 11.06.2014 р., за результатом розгляду якого відповідачем було надане рішення від 24.06.2014 р. №2777/15-01-34 «Про надання відповіді», яким залишено без змін викладені в Акті перевірки №261 висновки, а вказане заперечення - без задоволення.

На підставі висновків, викладених в Акті перевірки від 02.06.2014 № 261/15-01-50/3359730, Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було прийняте податкове повідомлення-рішення від 27.06.2014 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у т.ч. заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з ПДВ у розмірі 1 880 130,00 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 470 034,00 грн., зокрема, за:

- за грудень 2013 р. (відповідно до податкової декларації за вх. № від 20.01.2014 р.) на суму розміром 150 626,70 грн. (сума завищення бюджетного відшкодування (не відшкодовано на момент перевірки)), штрафні санкції - 37 657,00 грн.;

- за січень 2014 р. (відповідно до податкової декларації за вх. № від 20.02.2014 р.) на суму розміром 406 493,00 грн. (сума завищення бюджетного відшкодування (не відшкодовано на момент перевірки)), штрафні санкції - 101 624,00 грн.;

- за лютий 2014 р. (відповідно до податкової декларації за вх. № від 20.03.2014 р.) на суму розміром 1 323 011,00 грн. (сума завищення бюджетного відшкодування (не відшкодовано на момент перевірки)), штрафні санкції - 330 753,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним вище податковим повідомленням-рішенням, ПАТ «Агрофірма «Теплиці України» подало до Головного управління Міндоходів у м. Києві скаргу за вих. №93-А від 07.07.2014 р., яка рішенням останнього від 03.09.2014 р. №8250/10/26-15-10-07-15 «Про результати розгляду первинної скарги» була залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

Разом з тим, на прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 27.06.2014 р., позивачем була подана повторна скарга за вих. №133-А від 17.09.2014 р. до Державної фіскальної служби України, що також рішенням від 26.09.2014 р. №4006/6/99-99-10-01-15 «Про результати розгляду скарг» була залишена без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було виконано вимоги, встановлені ПК України щодо формування податкового кредиту та визначення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ та відповідно до закону сформував суму бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 1 880 130,00 грн. (за період грудень 2013 року - січень-лютий 2014 року).

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Так, вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивачем у ряд.23.2 (сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів) визначені суми бюджетного відшкодування ПДВ, зокрема:

- у ряд.23.2 декларації за грудень 2013 р. (вх. № від 20.01.2014 р.) (надалі - Декларація за грудень 2013 р.) визначено суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 300 299,00 грн., яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: за листопад 2013 р. - розміром 300 299,00 грн.;

- у ряд.23 декларації за січень 2014 р. (вх. № від 20.02.2014 р.) (надалі - Декларація за січень 2014 р.) визначено суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 406 493,00 грн., яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: за грудень 2013 р. - розміром 406 493,00 грн.;

- у ряд.23 декларації за лютий 2014 р. (вх. № від 20.03.2014 р.) (надалі - Декларація за лютий 2014 р.) визначено суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 1 323 011,00 грн., яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: за січень 2014 р. - розміром 1 323 011,00 грн.

Відповідно до п. 14.1.18 ст. 14 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України зазначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами п. 200.6 ст. 200 ПК України (в редакції, діючій на час спірних правовідносин), платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому орган) податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Системний аналіз вказаних вище положень податкового законодавства дає підстави колегії суддів дійти висновку, що платник податку у випадку, якщо сума ПДВ має від'ємне значення, приймає рішення або про віднесення цієї суми до бюджетного відшкодування, або про включення суми від'ємного значення з ПДВ до податкового кредиту. Зазначене рішення платника податку відображається останнім у відповідній податковій декларації.

При цьому, законодавчо установлений порядок повернення з бюджету сум бюджетного відшкодування не передбачає автоматичного погашення сум бюджетного відшкодування у разі, якщо такі суми не були своєчасно заявлені до відшкодування.

Наведене стосується і залишків від'ємного значення між сумою податкових зобов'язань і податкового кредиту податкових періодів, що передували попередньому періоду, та у яких сформувалися суми, що підлягали відшкодуванню в наступному податковому періоді, але не заявлялися до відшкодування у наступних податкових періодах, за якими вони виникли.

З матеріалів справи вбачається, що під час здійснення податковим органом перевірки було встановлено, що в період виникнення від'ємного значення (листопад-грудень 2013 р. та січень 2014 р.), ПАТ «Агрофірма «Теплиці України» (Замовник) мав господарські взаємовідносини із контрагентами на підставі укладених наступних Договорів підряду, а саме:

- із ТОВ «Енерджі Проект» (Підрядник) був укладений договір на виконання проектних робіт №35 від 14.11.2013 р. (надалі - Договір №35), згідно із якими Замовник доручає, а Підрядник бере на себе обов'язки по виконанню проекту зовнішнього електропостачання об'єкта: «Будівництво та обслуговування об'єктів громадського та комерційного використання, торгово-розважальних комплексів, офісних центрів, об'єктів житлової забудови та паркінгу по вул. Берковецькій, 6» (надалі - Комплекс), стадії проектування «Робоча документація». Загальна вартість робіт складає 2 582 171,95 грн. (в т.ч. ПДВ - 430 361,99 грн.);

- із ПАТ «АК «Київводоканал» (Генпідрядник) та ПрАТ «Будінженермережа-5» (Субпідрядник) був укладений договір генерального підряду №2009/06/14-13 від 03.12.2013 р. (надалі - Договір №2009), згідно із яким (із врахуванням Додаткової угоди №1 від 30.12.2013 р.), Субпідрядник за дорученням Замовника виконує комплекс робіт відповідно до Технічних умов №5789 від 08.11.2013 р. на об'єкті: «Будівництво об'єктів громадського та комерційного використання, торгово-розважальних комплексів, офісних центрів, об'єктів житлової забудови та паркінгу», в т.ч.: по розробці проектно-кошторисної документації, будівництву позамайданчикових каналізаційних мереж від Гіпермаркета «Ашан», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6, до самопливного колектору КНС «Нивки». Загальна вартість робіт орієнтовно складає 12 000 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 2 000 000,00 грн.);

- із ТОВ «Енергоінвестмонтаж» (Підрядник) був укладений договір підряду №76 від 08.01.2014 р. (надалі - Договір №76), згідно із яким Підрядник зобов'язується за завданням Замовника виконати власними силами та засобами комплекс визначених у технічних умовах №46938, наданих ПАТ «Київенерго» Замовнику, та проектній документації будівельних, монтажних та пусконалагоджувальних робіт по зовнішньому електропостачанню об'єкта: об'єкти громадського і комерційного використання, торговельно-розважальні комплекси, офісні центри, об'єкти житлової забудови, паркінг, що будується по вул. Берковецькій, 6 у м. Києві. Загальна вартість робіт становить 45 820 000,80 грн. (в т.ч. ПДВ - 7 636 666,80 грн.).

На підтвердження здійснення ПАТ «Агрофірма «Теплиці України» перерахування авансових платежів контрагентам за укладеними Договорами підряду суду надані платіжні доручення, а саме:

- за Договором №35 позивачем сплачено ТОВ «Енерджі Проект» кошти - на загальну суму 1 807 520,36 грн. (в т.ч. ПДВ - 301 253,40 грн.), а саме: №781 від 28.11.2013 р. на суму 903 760,18 грн. (в т.ч. ПДВ - 150 626,70 грн.) та №795 від 06.12.2013 р. на суму 903 760,18 грн. (в т.ч. ПДВ - 150 626,70 грн.);

- за Договором №2009 позивачем сплачено ПАТ «АК «Київводоканал» кошти - на загальну суму 1 800 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 300 000,00 грн.), а саме: №851 від 27.12.2013 р. на суму 800 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 133 333,33 грн.) та №844 від 23.12.2013 р. на суму 1 000 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 166 666,67 грн.);

- за Договором №76 позивачем сплачено ТОВ «Енергоінвестмонтаж» кошти - на загальну суму 9 245 274,56 грн. (в т.ч. ПДВ - 1 540 879,09 грн.), а саме: №23 від 13.01.2014 р. на суму 7 245 274,56 грн. (в т.ч. ПДВ - 1 207 545,76 грн.), №62 від 24.01.2014 р. на суму 500 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 83 333,33 грн.), №79 від 29.01.2014 р. на суму 1 300 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 216 666,67 грн.) та №80 від 29.01.2014 р. на суму 200 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 33 333,33 грн.).

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Відповідно до положень п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Як вбачається з Акту перевірки, при проведенні податковим органом аналізу податкової звітності ПАТ «Агрофірма «Теплиці України» встановлено відображення позивачем у реєстрах отриманих та виданих податкових накладних суми ПДВ та включення їх до складу податкового кредиту за періоди, в яких виникло від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, на підставі отриманих від контрагентів податкових накладних, а саме: від ТОВ «Енерджі Проект» суми ПДВ за листопад 2013 р. - у розмірі 150 626,70 грн. та за грудень 2013 р. - у розмірі 150 626,70 грн.; від ПАТ «АК «Київводоканал» суму ПДВ за грудень 2013 р. - у розмірі 300 000,00 грн. та за січень 2014 р. - у розмірі 83 333,33 грн.; від ТОВ «Енергоінвестмонтаж» суму ПДВ за січень 2014 р. - у розмірі 1 540 879,09 грн.

Відповідно до підпункту «б» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

В силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з безпосереднім придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Перевіркою визначення позивачем податкового кредиту, розрахунків з бюджетом та показників, відображених у поданих Деклараціях за період виникнення від'ємного значення, встановлено відображення у ряд.19 Декларації (від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту) суми податкового кредиту, зокрема: за листопад 2013 р. - у розмірі 300 299,00 грн.; за грудень 2013 р. - у розмірі 406 493,00 грн.; за січень 2014 р. - у розмірі 1 323 011,00 грн.

Разом з тим, відповідно до даних Додатку №3 Декларації за грудень 2013 р. у розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів, яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні періоди, ПАТ «Агрофірма «Теплиці України» зазначено сплачену постачальникам суму податкового кредиту у листопаді 2013 р. розміром 300 299,00 грн. (ряд.19 Декларації за листопад 2013 р.), проте відповідачем за результатами перевірки встановлено, що за даними первинних документів, які підтверджують фактичну оплату, загальна сума ПДВ становить 149 672,24 грн., що свідчить про завищення суми бюджетного відшкодування за грудень 2013 р. на суму ПДВ у розмірі 150 626,76 грн., яка підлягає зменшенню.

Відповідно до даних Додатку №3 Декларації за січень 2014 р. у розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів, яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні періоди, позивачем зазначено сплачену постачальникам суму податкового кредиту в грудні 2013 р. розміром 406 493,00 грн. (ряд.19 Декларації за грудень 2013 р.), проте податковим органом за результатами перевірки встановлено, що за даними первинних документів, які підтверджують фактичну оплату, загальна сума ПДВ становить 0,00 грн., що свідчить про завищення суми бюджетного відшкодування за січень 2014 р. на суму ПДВ у розмірі 406 493,00 грн., яка підлягає зменшенню.

У Додатку №3 Декларації за лютий 2014 р. у розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів, яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні періоди, позивачем зазначено сплачену постачальникам суму податкового кредиту у січні 2014 р. розміром 1 323 011,00 грн. (ряд.19 Декларації за січень 2014 р.), проте податковим органом за результатами перевірки встановлено, що за даними первинних документів, які підтверджують фактичну оплату, загальна сума ПДВ становить 0,00 грн., що свідчить про завищення суми бюджетного відшкодування за лютий 2014 р. на суму ПДВ у розмірі 1 323 011,00 грн., яка підлягає зменшенню.

На обґрунтування відповідних висновків, відповідач зазначає, що згідно із поданої позивачем податкової звітності з ПДВ за останні 12 календарних місяців, - останній мав обсяги оподатковуваних операцій в розмірі 0 грн., між тим, посилається на те, що станом на 02.06.2014 р. монтажні та проектні роботи на об'єкті по вул. Берковецькій, 6 контрагентами не були виконані, про що свідчить відсутність актів виконаних робіт форми КБ-2в, відтак, Комплекс є об'єктом незавершеного будівництва, та не є основним засобом, а тому ПАТ «Агрофірма «Теплиці України» немає права на бюджетне відшкодування.

Згідно п. 200.5 ст. 200 ПК України, не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які:

- були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів);

- мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Таким чином, платник податків має право на бюджетне відшкодування незалежно від дати його реєстрації платником та обсягу оподатковуваних операцій, якщо він нараховував податковий кредит внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 02 вересня 2014 року в адміністративній справі №К/800/3353/14 та від 22 вересня 2014 року в адміністративній справі №К/800/11166/14.

Підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 2500 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 2500 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до статутних та реєстраційних документів ПАТ «Агрофірма «Теплиці України», основним видом діяльності позивача є організація будівництва будівель.

Для здійснення статутної діяльності, на підставі дозвільних документів, позивач у перевіряємий період разом із контрагентами ТОВ «Енерджі Проект», ПрАТ «Будінженермережа-5», ПАТ «АК «Київводоканал» та ТОВ «Енергоінвестмонтаж» здійснював будівництво та обслуговування об'єктів громадського та комерційного використання, торгово-розважальних комплексів, офісних центрів, об'єктів житлової забудови та паркінгу по вул. Берковецькій, 6.

Так, на підтвердження зазначеного, матеріали справи містять: дозвіл Державної архітектурно-будівельної інспекції від 20.06.2013 №ІУ 85 на виконання будівельних робіт, який надано ПАТ «Агрофірма «Теплиці України» (Замовнику) та ТОВ «Енергоінвестмонтаж» (Підряднику) на нове будівництво, проектувальником якого є ТОВ «Енерджі Проект»; експертний звіт ТОВ «Укрбудекспертиза» від 20.06.2013 №3-079-13-ЕП/КО.

При цьому, відповідачем не заперечується реальність господарських операцій з будівництва Комплексу та за наслідками яких позивачем і було сформовано спірну суму від'ємного значення та бюджетного відшкодування.

Понесені ПАТ «Агрофірма «Теплиці України» у відповідних податкових періодах авансові витрати, а також витрати в повному обсязі на придбання робіт (послуг) по яких ПДВ включено до складу податкового кредиту в повному розмірі підтверджуються первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, а саме: податковими накладними, платіжними дорученнями, актами звірки взаємних розрахунків, банківськими виписками, картками рахунків, Технічними умовами ПАТ «Київенерго» №46938, актами здачі-приймання виконаних робіт, довідками про наявність у контрагентів обладнання та матеріально-технічної бази, графіками виконання будівельних робіт, актами приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, довідками про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3, видатковими накладними, свідоцтвами платника ПДВ позивача та його контрагентів, ліцензіями та дозволами, тендерною пропозицією ПрАТ «Будінженермережа-5» та протоколом визначення пропозиції конкурсних торгів, журналами виконання будівельних робіт по будівництву Комплексу, деклараціями з податку на додану вартість.

Отже, витрати (здійснені авансові платежі за укладеними Договорами підряду із контрагентами), які понесені позивачем при будівництві Комплексу за вказаною адресою, були пов'язані з його господарською діяльністю, що не заперечується відповідачем, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем правомірно віднесено сплачену підрядникам за такими операціями в складі вартості робіт та послуг суму ПДВ до складу податкового кредиту.

Поряд із цим, оскільки причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від'ємне значення ПДВ), та бюджетного відшкодування за такий період є виконання контрагентами позивача проектів зовнішнього електропостачання та водопостачання, будівельно-монтажних робіт, придбання будівельних матеріалів та необоротних активів, здійснення попередніх оплат контрагентам, пов'язаних з будівництвом саме основних фондів ПАТ «Агрофірма «Теплиці України», зокрема, на об'єкті: «Будівництво та обслуговування об'єктів громадського та комерційного використання, торгово-розважальних комплексів, офісних центрів, об'єктів житлової забудови та паркінгу по вул. Берковецькій, 6», що також не спростовано під час розгляду справи відповідачем, позивач на підставі п. 200.5 ст. 200 ПК України, не може бути позбавлений права на отримання бюджетного відшкодування в сумі 1 880 130,00 грн.

За висновками відповідача, що викладені в Акті перевірки, позивач має бути позбавлений права на бюджетне відшкодування за наслідками спорудження (будівництва) основних засобів, які не здані (введені) в експлуатацію і не обліковуються на рахунку 10 «Основні засоби», тобто має враховуватись саме наявність майна, що відображається на рахунку 10 «Основні засоби», не зважаючи на процес його спорудження (будівництва) самостійно позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначається позивачем, вказані основні засоби (Комплекс) ще будуються, а тому не введені в експлуатацію, проте станом на 21.10.2014 р. позивачем прийняті фактично виконані роботи Комплексу та обліковуються на бухгалтерському рахунку 15 «Капітальні інвестиції».

Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за №893/4186, передбачено, що для обліку витрат на придбання або створення матеріальних і нематеріальних необоротних активів призначений рахунок 15 «Капітальні інвестиції».

Так, облік витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, робіт та послуг по будівництву (реконструкції) основних фондів був здійснений позивачем по рахунку 15 «Капітальні інвестиції», що також не заперечується відповідачем. В даному випадку, зарахування на баланс основних засобів може бути відображеним за дебетом рахунку 10 «Основні засоби» та кредитом рахунку 15 «Капітальні інвестиції» у разі введення основних фондів в експлуатацію.

Однак, право на бюджетне відшкодування відповідно до вимог ПК України не залежить від обліку основних фондів на рахунку 10 бухгалтерського обліку та від моменту введення в експлуатацію основних фондів.

З огляду на зазначене, колегія суддів критично оцінює посилання відповідача на те, що будівництво об'єкту, який обліковується на рахунку 15 «Капітальні інвестиції» та не введений на час проведення перевірки в експлуатацію не є основними засобами підприємства в розумінні пп. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 ПК України, оскільки, незавершені капітальні інвестиції, які в свою чергу визначаються як капітальні інвестиції у будівництво, виготовлення, реконструкцію, модернізацію, придбання об'єктів необоротних матеріальних активів, уведення яких в експлуатацію на дату балансу не відбулося, а також авансові платежі для фінансування будівництва, визначаються як різновид основного засобу, а тому, будівництво Комплексу належить до основних засобів, а відтак, позивач мав право на формування податкового кредиту у зв'язку з будівництвом такого об'єкту будівництва.

З огляду на викладене, незалежно від того, що Комплекс не введений в експлуатацію є капітальною інвестицією та не є основним фондом у розумінні пп. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 ПК України, позивач має право на нарахування податкового кредиту і, відповідно, на бюджетне відшкодування, оскільки згідно зі ст. 198 та ст. 200 ПК України, саме капітальне інвестування в будівництво Комплексу, який лише у подальшому буде основним засобом у розумінні пп. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 ПК України, передбачає право ПАТ «Агрофірма «Теплиці України» на податковий кредит та бюджетне відшкодування, так як згідно з Законом, це право виникає разом з початком триваючого процесу капітального інвестування, а не виключно із завершенням цього процесу - введенням в експлуатацію об'єкта, в який проводиться інвестування.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 02 жовтня 2014 року в адміністративній справі №К/800/37587/14 та від 02 вересня 2014 року в адміністративній справі №К/800/3353/14.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ПАТ «Агрофірма «Теплиці України» виконало вимоги, встановлені ПК України щодо формування податкового кредиту та визначення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ та відповідно до закону сформував суму бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 1 880 130,00 грн. (за період грудень 2013 та січень-лютий 2014 р.).

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не було доведено законність та обґрунтованість прийнятого ним податкового повідомлення-рішення, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 27.06.2014 №.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 23.01.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.