Справа № 826/86/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/86/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

17 січня 2015 року №826/86/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової А.В., суддів Кротюка О.В., Мазур А.С., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Пенсійного фонду України

до

Державної виконавчої служби України

про

визнання протиправними дій та скасування вимог,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пенсійний фонд України звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної виконавчої служби України про визнання протиправними дій та скасування вимог.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно винесено оскаржувані вимоги, оскільки Пенсійний фонд України не є учасником виконавчого провадження, жодний зобов’язань на останнього не покладено, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для винесення таких вимог.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, письмової позиції з приводу спірних правовідносин суду не надав.

Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на адресу позивача направлено вимоги державного виконавця від 15.12.2014 №2-1214/16-В, №2-1216/16-В, №2-1244/16-В, №2-1204/16-В, №2-1208/16-В, №2-1184/16-В, №2-1236/16-В, №2-1224/16-В, №2-1230/16-В, №2-1182/16-В, №2-1218/16-В.

Позивач посилаючись на протиправність дій із винесення та надіслання оскаржуваних вимог, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Вказаним рішенням держава - Україна взяла на себе зобов'язання протягом трьох місяців виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу.

постанову Сніжнянського міського суду Донецької області від 25.07.2011 №2-а-7474/11;

постанову Сніжнянського міського суду Донецької області від 08.12.2010 №2а-1771/2010;

постанову Сніжнянського міського суду Донецької області від 08.04.2009 №2а-151/2009;

постанову Сніжнянського міського суду Донецької області від 12.10.2010 №2-8000/2010;

постанову Сніжнянського міського суду Донецької області від 04.05.2011 №2а-5238/2011;

постанову Сніжнянського міського суду Донецької області від 02.04.2010 №2а-215/2010;

постанову Сніжнянського міського суду Донецької області від 27.05.2009 №2а-227/2009.

Зазначеними постановами суду зобов’язано управління Пенсійного фонду України у місті Сніжному Донецької області та управління Пенсійного фонду України у місті Торезі Донецької області здійснити перерахунок пенсійних виплат, передбачених статтями 39, 50, 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності.

Статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Враховуючи зміст резолютивних частин постанов Донецького окружного адміністративного суду та Сніжнянського міського суду Донецької області, обов'язок їх виконання покладається на управління Пенсійного фонду України у місті Сніжному Донецької області та управління Пенсійного фонду України у місті Торезі Донецької області.

Відповідно до пункту 4.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 №8-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21.05.2002 за №442/6730, управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Враховуючи, що позивач не є учасником виконавчого провадження з виконання зазначених судових рішень, жодних зобов'язань на Пенсійний фонд України не покладено, суд приходить до висновку, що оскаржувані вимоги державного виконавця винесені останнім необґрунтовано, без урахування всіх обставин справи, а тому позовні вимоги Пенсійного фонду України підлягають задоволенню в повному обсязі.

Проте одночасно суд наголошує позивачеві, що згідно із пунктом 4 Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 №280, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо: здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, за достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов’язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене та керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення вимог від 15.12.2014 №2-1214/16-В, №2-1216/16-В, №2-1244/16-В, №2-1204/16-В, №2-1208/16-В, №2-1184/16-В, №2-1236/16-В, №2-1224/16-В, №2-1230/16-В, №2-1182/16-В, №2-1218/16-В протиправними.

Визнати протиправними та скасувати вимоги державного виконавця від 15.12.2014 №2-1214/16-В, №2-1216/16-В, №2-1244/16-В, №2-1204/16-В, №2-1208/16-В, №2-1184/16-В, №2-1236/16-В, №2-1224/16-В, №2-1230/16-В, №2-1182/16-В, №2-1218/16-В.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Суддя Кротюк О.В.

Суддя Мазур А.С.