Справа № 327/203/14-а(2-а/319/16/2014)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2014 рокусправа № 327/203/14-а(2-а/319/16/2014)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в перерахунку пенсії та стягнення боргу у зв'язку з цим перерахуванням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач або ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії за період з січня 2007 року по грудень 2009 року, передбачених ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та їх соціальний захист», ст. 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни»; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надалі виплачувати пенсію на рівні 6 мінімальних пенсій за віком + 50% мінімальної пенсії за віком + підвищення пенсії на 30% + 50 грн.

Постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.01.2007 року по 25.11.2009 року, щодо виплати ОСОБА_1 пенсії, як інваліду 3-ї групи, в розмірі меншому ніж це встановлено ст.ст. 49, 50, ч. 3, 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 ч. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням встановленого розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність".

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату основної пенсії - 6 (шість) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії - 50% мінімальної пенсії за віком по 3-й групі інвалідності (основної та додаткової пенсії) з 01.01.2007 року по 25.11.2009 року, відповідно до ст.ст. 49, 50, ч. 3, 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 ч. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням встановленого розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В іншій частині позивних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначену постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є інвалідом 3 групи, відноситься до осіб 1 категорії, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Він одержує державну пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, на підставі ст. 50 цього ж Закону.

Статтею 49 цього розділу визначено пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Приписами статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам 3 групи 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Нормами статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на позивача як віднесеного до категорії 1. Частина четверта статті 54 цього Закону передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по 3 групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII згідно пункту 17 розділу І закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року № 231-V, який набрав чинності 31 жовтня 2006 року, була доповнена частиною 3 наступного змісту: у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму".

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

В той же час, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача за межами передбаченого ст. 99 КАС України (яка діяла на час розгляду справи) річного строку звернення до суду.

Згідно ст. 99 КАС України (яка діяла на час розгляду справи), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України (яка діяла на час розгляду справи), якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не ставив питання про поновлення строку звернення до суду, а судом першої інстанції, в порушення вимог статей 99, 100 КАС України, не вирішено питання про відмову в задоволенні позовних вимог з 01.01.2007 року по 25.11.2008 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 25 листопада 2009 року, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 26 листопада 2008 року.

Колегія суддів зазначає, що Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-6 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнені прикінцеві положення пункту 4 певним змістом, яким серед іншого установлено, що у 2011 році норми і положення Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання пункту 7 Закону України від 14 червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову N 745 від 6 липня 2011 року, якою встановлено розмір підвищення до пенсії. Зазначена постанова набрала чинності 23.07.2011 року (Урядовий кур'єр вiд 23.07.2011 - № 133).

При цьому, незважаючи на той факт, що позивачем в позовній заяві поставлено питання про здійснення перерахунку пенсії по грудень 2009 року, однак з метою захисту прав позивача, з урахуванням ст. 11 КАС України, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі позовних вимог, задовольнивши останні, з урахуванням вказаних приписів законодавства по 22.07.2011 року.

Разом з тим, ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував положення Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 і не розглянув позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача здійснити йому перерахунок доплат, передбачених статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та статтею 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів», а також не врахував, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі, які на переконання колегії суддів не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, позивач пославшись на ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та їх соціальний захист» не вказав, в чому саме полягає протиправність дій відповідача, саме щодо не виконання вказаної норми, тому як остання містить значний перелік компенсацій та пільг, що є виключною прерогативою позивача і судові органи не можуть перебирати на себе цю функцію.

Відносно вимог позивача щодо здійснення перерахунку пенсії за ст. 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни», колегія суддів зазначає, що згідно ч. 3 вказаного Закону Кабінету Міністрів України доручено, починаючи з 1 травня 2004 року, передбачати щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття в тому числі інвалідам 3 групи у розмірі 50 гривень.

Згідно наданого розрахунку пенсії позивача (а.с. 16) та відповіді відповідача (а.с. 10) ОСОБА_1 зазначена допомога виплачується у вказаному розмірі, а відповідно останнє є підставою для відмови в задоволенні позову і в цій частині.

З огляду на зазначене, та враховуючи те, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити частково.

Постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в перерахунку пенсії та стягнення боргу у зв'язку з цим перерахуванням - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити часткво.

В задоволленні позовних вимог ОСОБА_1 з 01.01.2007 року по 25.11.2008 року - відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в частині відмови ОСОБА_1 в перерахунку основної та додаткової пенсії у відповідності зі статтями 50, 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 26 листопадая 2008 року по 22 липня 2011 року включно, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням різниці, яка виплачена у цей період.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії у відповідності зі статтями 50, 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 26 листопада 2008 року по 22 липня 2011 року включно, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням різниці, яка виплачена у цей період.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду з урахуванням ч. 10 ст. 183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай