Справа № 802/3808/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3808/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вергелес А.В.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

21 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

за участю секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2

відповідача: Гнатюка О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Лозенка Юрія Івановича, Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся з адміністративним позовом до головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням земельного законодавства державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Лозенка Юрія Івановича, Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області про визнання незаконними дій та скасування припису. Позовні вимоги мотивовано тим, що головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Лозенко Ю.І. проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства громадянином ОСОБА_4 при використанні земельної ділянки площею 26,4383 га на території Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області.

За результатами перевірки складено акт обстеження земельної ділянки №55/14 від 02 липня 2014 року та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02 липня 2014 року. На їх підставі винесено припис №000266/14 від 02 липня 2014 року, відповідно до якого приписано в 30-денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства, а саме привести земельну ділянку у стан придатний для подальшого використання за цільовим призначенням. Вважаючи дії щодо складання акту обстеження земельної ділянки №55/14 від 02.07.2014р і акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02.07.2014 року незаконними, просив скасувати припис реєстраційний №000266/14 від 02 липня 2014 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник позивача (апелянта) апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просив постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року скасувати, дав пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав у повному обсязі, проти її задоволення заперечив, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, дав пояснення по суті апеляційної скарги, аналогічні викладеним в письмових запереченнях, що приєднані до матеріалів справи. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач Лозенко Ю.І. в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не направляв.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі постанови прокуратури Оратівського району про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів від 14.05.2014р. №(02-15)658 вих.-14, доручення прокуратури Оратівського району від 26.05.2014р. №(02-15)710 вих-14, доручення прокуратури Вінницької області від 02.06.2014р. №05/3-443 вих-14 Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області видано наказ від 12.06.2014р. №927 на проведення позапланової перевірки. Відповідно до наказу від 12.06.2014р. №927 головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Лозенко Ю.І. проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства громадянином ОСОБА_4 при використанні земельної ділянки площею 26, 4383 га на території Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області.

За результатами перевірки складено акт обстеження земельної ділянки від 02 липня 2014 року №55/14, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02 липня 2014 року, припис від 02 липня 2014 року реєстраційний №000266/14.

При обстеженні земельної ділянки виявлено факт механізованого обробітку ґрунту у вигляді дискування, культивації загальною площею 26, 4383 га, в тому числі проведення посівів сільськогосподарських культур: соняшнику площею 18, 4383 га та кукурудзи площею 8, 0 га.

За результатами перевірки встановлено, що позивачем на території Човновицької сільської ради, за межами населеного пункту с. Закриниччя Оратівського району використовується земельна ділянка сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (пасовище) площею 26,4383 га, в тому числі 6,0705 га - пам'ятка археології місцевого значення: поселення черняхівської культури III-IV ст. н.е., на частину якої розмірами 300x300 м, встановлені обмеження відповідно до закону України «Про охорону культурної спадщини», про що зазначено в договорі оренди землі від 12.10.2012 року та охоронному договорі на пам'ятку культурної спадщини від 28.12.2011 року №40/11.

Право користування земельною ділянкою посвідчується договором оренди землі, укладеним 12.10.2012 року між жителем позивачем ОСОБА_4 та Оратівською райдержадміністрацією строком на 49 (сорок дев'ять) років, відповідно до розпорядження голови Оратівської райдержадміністрації №393 від 04.10.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства за межами с. Закриниччя на території Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області», державна реєстрація якого проведена Реєстраційною службою Оратівського РУЮ 09.12.2013 року, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майне про реєстрацію іншого речового права №15468930 від 26.12.2013 року.

11 липня 2014 року до державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області надійшла скарга від громадянина ОСОБА_4 на дії головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням земельного законодавства державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Лозенка Юрія Івановича, який вручив припис від 02 липня 2014 року реєстраційний №000266/14 позивачу. За наслідками адміністративного оскарження вказаний припис залишено без змін.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», у разі виявлення в діянні посадової особи або громадянина ознак адміністративного правопорушення прокурор, його перший заступник, заступник виносить мотивовану постанову про ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Постанова про ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності підлягає розгляду повноважною посадовою особою або відповідним органом у 10-денний строк з дня її надходження, якщо інше не встановлено законом. У постанові прокурора обов'язково зазначається, ким і яке положення закону порушене та в чому полягає порушення.

Указом Президента України від 13.04.2011 № 459/2011 затверджене Положення про Державну інспекцію сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України), яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Держсільгоспінспекція України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

В силу пункту 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право, серед іншого, складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності; безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку підприємства, установи та організації усіх форм власності, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, для проведення перевірок з питань, що належать до компетенції Держсільгоспінспекції України; отримувати в установленому законодавством порядку від центральних і місцевих органів виконавчої влади, виконавчих органів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності документи, матеріали та іншу інформацію, необхідну для виконання покладених на Держсільгоспінспекцію України завдань; звертатися до органів прокуратури з клопотанням про подання позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для отримання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства.

Положеннями статті 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок.

За правилами частини 2 статті 188 Земельного кодексу України порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом, яким є Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Статтею 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у вказаній сфері та розглядати відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення.

Зазначене кореспондується також з приписами частини 1 статті 144 Земельного кодексу України, відповідно до якої у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладає на таку особу адміністративне стягнення та повторно видає вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.

Тому суд першої інстанції визначив, що державна інспекція сільського господарства України через свої територіальні підрозділи здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності та має право проводити перевірки дотримання вимог земельного законодавства, проведення яких є також і обов'язком у випадку виявлення порушень в сфері земельних правовідносин.

Статтею 11 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель зобов'язані додержуватися Конституції України, законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів.

За невиконання або неналежне виконання обов'язків державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель несуть відповідальність згідно із законом.

Обстеження земельних ділянок, які використовуються суб'єктами господарювання, що перевіряються, здійснюються інспекційними органами під час проведення планових та позапланових заходів у разі, якщо це пов'язано із необхідністю:

визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок без спеціального дозволу;

перевірки умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, визначених у відповідному проекті землеустрою, стану проведення рекультивації порушених земель;

визначення розміру збитків, завданих унаслідок не проведення робіт з рекультивації порушених земель;

підготовки матеріалів з питань: визначення розміру збитків, завданих суб'єктам господарювання (власникам та користувачам земельних ділянок) внаслідок вилучення (викупу) та тимчасового зайняття земельних ділянок, що перебувають у їх власності чи користуванні, встановлення обмежень щодо їх використання, погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведення їх у непридатний для використання стан та неодержання доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок;

прийняття в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель (пункт 5.9 Порядку планування та здійснення контрольних заходів).

Пунктом 5.10 Порядку планування та здійснення контрольних заходів передбачено, що державні інспектори, а також суб'єкти господарювання, що перевіряються, мають право фіксувати процес проведення відповідного заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи при цьому здійсненню заходу.

Відповідно до п. 6 Порядку планування та здійснення контрольних заходів за результатами здійснення планових/позапланових перевірок складаються акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства та акт обстежень земельних ділянок.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням встановлених у справі обставин, дії відповідача щодо складання акту обстеження земельної ділянки №55/14 від 02.07.2014р і акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02.07.2014 року є правомірними.

Стосовно оскарження припису реєстраційний №000266/14 від 02 липня 2014 року, судом першої інстанції враховано наступне.

Статтею 20 ЗК України передбачено, що зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

В силу положень п. а ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

В матеріалах справи міститься охоронний договір на пам'ятку культурної спадщини від 29 грудня 2011 року №40/11 м. Вінниця укладений між управлінням культури і туризму Вінницької обласної державної адміністрації (орган охорони) та ОСОБА_4 - користувач (власник). Відповідно до п. 1, 2 договору користувач (власник) бере на себе зобов'язання щодо охорони (частини пам'ятки) пам'ятки археології місцевого значення - поселення черняхівської культури 3-4 ст. ст. н.е., розміри 300*300м. в с. Закриниччя на термін дії оренди (49 років). Пунктом 5 договору передбачено обов'язок користувача (власника) використовувати (частини пам'ятки) пам'ятки археології місцевого значення - поселення черняхівської культури 3-4 ст. ст. н.е., розміри 300*300м виключно під ведення фермерського господарства. Пунктом 13 договору зазначено інші умови: 13.2 не проводити на них глибокої оранки більше ніж 20 см.; 13.3 не проводити ніяких земляних робіт як на самих землях, так і в межах їх охоронних зон - 50 метрів навколо пам'ятки; 13.5 не проводити ніяких насаджень на території пам'ятки та її охоронної зони без письмової на це згоди органу охорони культурної спадщини.

В пункті 15 договору оренди земельної ділянки від 12 жовтня 2012 року зазначено, що земельна ділянка передається в оренду, для випасання худоби. В порушення вимог пункту 15 договору оренди земельної ділянки від 12 жовтня 2012 року, позивачем земельна ділянка використовується як сільськогосподарські угіддя - рілля для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме проведені механізовані роботи у вигляді дискування, культивації та здійснено посіви сільськогосподарських культур - соняшнику площею 18, 4383 га та кукурудзи площею 8, 0 га, що не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду (ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Колегія суддів звертає увагу також на те, що в розумінні ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - це, в тому числі, і фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень). Саме за цією нормою Закону перевіряючий визначив дії позивача як використання земель не за цільовим призначенням в акті від 02.07.2014 року (а.с. 18).

Оскільки позивачем в порушення вимог охоронного договору від 29 грудня 2011 року №40/11, ст.ст. 20, 96 Земельного кодексу України, договору оренди земельної ділянки від 12 жовтня 2012 року, ст. 15 Закону України «Про оренду землі» земельну ділянку використано не за цільовим призначенням, припис реєстраційний №000266/14 від 02 липня 2014 року винесений на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством, і скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 26 січня 2015 року .

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.