Справа № 524/11144/14-а
Суддя: Зємцов В. В.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Зємцова В.В., секретаря Бондаренко Н.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року позивач звернувся в суд із адміністративним позовом до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука. Зазначала, що 22 липня 1996 року її було прийнято на роботу до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука.

Про існування колективного договору на 2003-2005 роки та з його змістом, ніхто її не ознайомлював, а тому про закріплене в ньому право на отримання матеріальної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати на вирішення соціально-побутових проблем, їй відомо не було.

Дізналася про це право лише в 2014 році від свого колишнього колеги по роботі ОСОБА_2.

22 серпня 2008 року вона звільнилася з займаної посади Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука.

Під час звільнення та розрахунку відповідачем з нею, останній розрахувався з нею не в повному обсягу, оскільки ним не було виплачено матеріальну допомогу за 2004 рік виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати.

Отже, відповідачем було допущено незаконну бездіяльність в частині неповідомлення про наявне в неї, за колективним договором 2003-2005 років право на отримання матеріальної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати на вирішення соціально-побутових проблем та в частині не виплати самостійно відповідачем в 2004 році вищевказаної матеріальної допомоги.

Просила визнати незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука в частині неповідомлення її, про наявне в неї, за колективним договором 2003-2005 років, право на отримання матеріальної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати для вирішення соціально-побутових проблем та в частині не виплати самостійно відповідачем в 2004 році вищевказаної матеріальної допомоги.

Зобов'язати Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити їй за 2004 рік матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Позивач просила справу розглядати без її участі, позов підтримала.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні.

Клопотань про допит свідків або експертів не заявлялося.

Вирішуючи спір, суд встановив такі фактичні обставини справи.

Позивача 22.07.1996 року було прийнято на роботу до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука. 22 серпня 2008 року вона звільнилась.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати пращ працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», керівниками органів зазначених у п. 1 цієї постанови надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Згідно п. 5.3. розділу V (соціальні пільги і гарантії) колективного договору на 2003-2005 роки укладеного між виконкомом та трудовим колективом адміністрація виконкому взяла на себе зобов'язання, при наявності коштів надавати матеріальну допомогу працюючим в розмірі середньомісячної заробітної плати на вирішення соціально-побутових проблем.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ч. 2 ст.33 Закону «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно п. 2.3. Постанови КМУ від 09.03.2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» керівниками таких органів надано право в межах затвердженого фонду оплати праці: надавати працівникам матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки в розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Згідно з роз'ясненням Міністерства праці та соціальної політики України від 16.10.2009 р. N 620/13/84-09, рішення про надання такої матеріальної допомоги приймається керівником відповідного органу, виходячи з обставин, викладених у заяві працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про колективні договори і угоди" від 1 липня 1993 року N 3356-XII, умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

З листа Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області № 01-29/27 від 12.01.2015 року вбачається, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань у 2004 році бюджетом Автозаводського району не передбачалась та не затверджувалась, кошти на виплату даного виду матеріальної допомоги були відсутні, жоден із працівників виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука у 2004 році матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань не отримував.

З даного листа також вбачається, що ОСОБА_1 з заявою про виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2004 рік до відповідача не зверталась.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які не приймали участь у розгляді справи в цей же термін з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: