Справа № 801/9425/2012
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2015 рокусправа № 801/9425/2012

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року у справі № 801/9425/2012 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Бердянської міської ради, за участю третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4, Бердянського комунального підприємств з технічної інвентаризації Бердянської міської ради про визнання рішення протиправним,-

в с т а н о в и В:

У вересні 2012 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому просили визнати недійсним п.1.5 рішення виконкому Бердянської міської ради №732 від 17.12.2003 року «Про оформлення господарських та побутових споруд, узгодження будівництва та реконструкції», яким, було надано право комунальному підприємству з технічної інвентаризації Бердянської міської ради оформити громадянину ОСОБА_3 документи по узаконенню (з реєстрацією) права спільної часткової власності на самовільно збудовані споруди літню кухню і двоповерхову альтанку на земельній ділянці домогосподарства АДРЕСА_1.

В обґрунтуванні заявлених вимог позивачі посилались на те, що прийнятий відповідачем п.1.5 рішення №732 від 17.12.2003р. суперечить вимогам ст. 376 ЦК України, регламентуючій порядок такого узаконення тільки на підставі рішення суду, а також порушує права позивачів і зменшує в натурі їх долю у спільній частковій власності, які на той час були дітьми і не приймали, як співвласники, участі у здійсненні цього самочинного будівництва.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що приймаючи оскаржене рішення відповідач дія у межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, що визначалися чинним на час прийняття рішення законодавством. Такі висновки суду обґрунтовані посиланням на Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закон України «Про власність», Цивільний кодекс Української РСР.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просять постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції послався на норми матеріального права, які не визначають повноважень виконавчого комітету приймати рішення щодо узаконення самочинного будівництва, у зв'язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про те, що оскаржене рішення прийнято відповідачем у межах його повноважень.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачам ОСОБА_1 - Ѕ частка, ОСОБА_2- ј частка і відповідачу ОСОБА_3 - ј частка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1993р., угоди про рівність часток від 24.06.1999р., договору купівлі-продажу від 28.07.1999р., договору дарування від 20.10.2001р. Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0826га, яка передана у спільну часткову власність власникам будинку: ОСОБА_2 - Ѕ частка, ОСОБА_1 - ј частка, ОСОБА_3 - ј частка, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку, які видані 15.06.2010р.

На території домоволодіння були самочинно збудовані літня кухня «К», альтанка «З». Після здійснення інвентаризації цього домоволодіння у технічному паспорті на житловий будинок, який був виготовлений 25.09.2003 року, 28.10.2003р. був проставлений штамп «самовільно збудовано» і вписані ці самовільно збудовані будівлі.

ОСОБА_3 звернувся до виконавчого комітету Бердянської міської із заявою про надання дозволу на оформлення документів на ці самовільно збудовані будівлі.

Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області №732 від 17.12.2003 року, а саме п. 1, 1.5 було дозволено управлінню архітектури та містобудування, комунальному підприємству з технічної інвентаризації оформити документи на збудовані будівлі громадянину ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,- на літню кухню «К», альтанку «З» з літнім приміщенням на другому поверсі.

Не погодившись з вказаним рішенням виконавчого комітету позивачі звернулися з позовом до суду. При цьому, вказане рішення оскаржено виключно з підстав відсутності, на думку позивачів, повноважень у виконавчого комітету приймати рішення про надання дозволу комунальному підприємству технічної інвентаризації на оформлення документів з узаконення самовільно збудованих споруд.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду щодо необґрунтованості заявленого позову з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що спірним рішенням не вирішувалось питання про визнання права власності або реєстрації права власності на самочинне будівництво.

Відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5 (яке було чинним на час винесення спірного рішення виконкому) державній реєстрації підлягало право власності та інші речові права на таке нерухоме майно: 1) житлові будинки; 2)квартири; 3) будівлі, в яких розташовані приміщення, призначенні для перебування людини, розміщення рухомого майна, збереження матеріальних цінностей, здійснення виробництва тощо; 4/ споруди (інженерні, гідротехнічні тощо) - земельні поліпшення, що належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій; 5) приміщення - частини внутрішнього об'єму житлових будинків, будівель, квартир, обмежені будівельними елементами.

Реєстрація права власності на допоміжні будівлі (сараї, альтанки, літні кухні тощо) окремо не проводилася, оскільки ці допоміжні приміщення, відповідно до ст.132 ЦК УРСР, є приналежністю головної речі - житлового будинку.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що об'єктами самочинного будівництва у даному випадку були літня кухня та альтанка, збудовані правомірним користувачем земельної ділянки ОСОБА_3 без отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Оскільки ці будівлі, згідно зі ст.132 ЦК УРСР, є приналежною річчю по відношенню до житлового будинку, співвласником якого є третя особа ОСОБА_3, то приналежна будівля чи споруда після закінчення її будівництва не потребує встановлення права власності та видачі відповідного правовстановлюючого документу на такі будівлі, оскільки право власності на головну річ вже зареєстровано.

Визначаючи наявність у відповідача повноважень щодо прийняття рішень про надання дозволу БТі на оформлення документів щодо самочинного будівництва, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що при цьому мають бути враховані положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у взаємозв'язку з іншими нормативно-правовими актами, які діяли на час прийняття спірного рішення.

Так, статтею Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка була чинна на час винесення спірного рішення, визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку.

До делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад підпунктами 9,10 пункту б) цієї статті віднесено: облік нежилих приміщень на відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб територіальної громади; облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо створення системи реєстрації прав власності на нерухоме майно» N 661 від 16.05.2002, було встановлено, що відомості про об'єкти нерухомого майна вносяться до бази даних на підставі реєстрації об'єктів нерухомого майна, яка проводиться виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики №127 від 24.05.2001р., а також п. 3.4 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства N 146 від 05.09.2003 (які були чинними на час винесення спірного рішення) визначено порядок встановлення самовільно збудованих, реконструйованих (переобладнаних) будинків та будівель.

Так, до самовільного відноситься будівництво будинків та господарських будівель, реконструкція та капітальний ремонт, прибудови, надбудови, здійснені без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю.

У разі виявлення самовільного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи та технічного паспорта (плані земельної ділянки, поверхових планах, журналі внутрішніх обмірів) на вільному від записів місці проставляють штампи встановленого зразка.: «Збудовано самовільно», в якому перелічуються самовільно збудовані будівлі і проставляється дата внесення запису.

Після одержання бюро технічної інвентаризації рішення місцевого органу державної виконавчої влади щодо самовільного будівництва в примітки раніше проставлених штампів уноситься запис номера та дати цього рішення або проставляється та заповнюється штамп наведеного зразка. Указані записи в технічних паспортах скріплюються підписом керівника та печаткою бюро.

Отже, що відомості про об'єкти нерухомого майна, на час прийняття спірного рішення, вносилися БТІ на підставі рішень виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача повноважень на прийняття спірного рішення.

Посилання позивачів на вимоги ст..376 Цивільного кодексу України є безпідставними, оскільки на час прийняття спірного рішення вказаної норми права не існувало.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що спірним рішенням виконкому не можуть бути порушені права позивачів, оскільки участі у будівництві літньої кухні та альтанки вони не приймали, а відтак не можуть бути визнані власниками цих споруд. З пояснень представника позивачів та третьої особи ОСОБА_2 вбачається, що третя особа ОСОБА_2, яка на той час представляла неповнолітніх співвласників будинку, давала згоду іншому співвласнику - ОСОБА_3 на оформлення документів на ці будівлі, що відображені у ситуаційній схемі (а.с.16).

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року по справі № 801/9425/2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 21.01.2015 р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк