Справа № 2а-8781/12/2670
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-8781/12/2670

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

16 січня 2015 року 13:30 справа №2а-8781/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О.,розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Приватного акціонерного товариства “Бліц-Інформ”

до

1. Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України – Центрального офісу з обслуговування великих платників

2. Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві

третя особа

Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві

за участю

Прокуратури міста Києва

про

зобов’язання вчинити дії, стягнення бюджетного відшкодування

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерного товариства “Бліц-Інформ” (далі по тексту – позивач, ПрАТ “Бліц-Інформ”), з урахуванням перегляду справи Вищим адміністративним судом України, звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України – Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі по тексту – відповідач 1, МГУ-ЦО) та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі по тексту – відповідач 2, ГУ ДКСУ), за участю третіх осіб - Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві (далі по тексту – третя особа 1, ДПІ у Деснянському районі) та Прокуратури міста Києва (далі по тексту – третя особа 2), в якому просить: 1) зобов’язати відповідача 1 подати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві у відповідності до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України про відшкодування на користь ПрАТ “Бліц-Інформ” податку на додану вартість за вересень 2011 року у сумі 2 088 620,00 грн., за жовтень 2011 року у сумі 3 156 547,00 грн. та листопад 2011 року у сумі 3 083 169,00 грн. відповідно до поданих податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень-листопад 2011 року; 2) стягнути з Державного бюджету України на користь позивача через відповідача 2 відшкодування податку на додану вартість за вересень 2011 року у сумі 2 088 620,00 грн., за жовтень 2011 року у сумі 3 156 547,00 грн. та листопад 2011 року у сумі 3 083 169,00 грн.

У подальшому позивач змінив позовні вимоги та просив суд стягнути з Державного бюджету України податок на додану вартість через ГУ ДКСУ за податковою декларацією за вересень 2011 року в сумі 2 088 620,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2014 року в адміністративній справі №2а-8781/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року адміністративну справу №2а-8781/12/2670 прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 08 грудня 2014 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог заперечив; представники відповідача 2 та третіх осіб до суду не прибули.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідача 2 та третіх осіб, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 08 грудня 2014 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

У рядку 23.1 “Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 3 Д3) на рахунок платника у банку” вказаної декларації позивачем задекларовано суму у розмірі 2 088 620,00 грн.

Позивач зазначає, що має законне право на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2011 року, оскільки спірна сума підтверджена результатами перевірки, та вважає за необхідне стягнути вказану суму у судовому порядку через орган державної казначейської служби.

Відповідач 1 проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що під час судового розгляду до ГУ ДКСУ передано висновок про відшкодування позивачу податку на додану вартість у спірній сумі, яка за даними картки особового рахунку 29 вересня 2014 року вже відшкодована ПрАТ “Бліц-Інформ”.

Відповідач 2 у письмовому запереченні проти позову зазначав про відсутність порушення прав позивача з його боку.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України (тут і далі – в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.3 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що при від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від’ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов’язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від’ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно пункту 200.6 статті 200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов’язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Відповідно до пунктів 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається митним органом органу державної податкової служби в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Відповідно до пунктів 200.10, 200.11 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Пункти 200.12, 200.13 статті 200 Податкового кодексу України визначають, що орган державної податкової служби зобов’язаний у п’ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п’яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Наведені правові норми свідчать, що для отримання платником податку права на бюджетне відшкодування необхідними та достатніми умовами є фактична сплата податку на додану вартість отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, відображення рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов’язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, у відповідній податковій декларації, подання документів, визначених у пунктах 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України та підтвердження відповідних сум відшкодування за результатами перевірки.

Матеріали справи підтверджують, що разом із податковою декларацією декларацію з податку на додану вартість за вересень 2011 року позивач подав: додаток 2 “Довідка про залишок суми від’ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2)”, в графі 4 якого зазначено суму частини залишку від’ємного значення, сплачену постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України, на рівні 2 088 620,00 грн.; додаток 3 “Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3)”, в графі 3 якого задекларовано суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 2 088 620,00 грн.; та додаток 4 “Заява про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4)”, в якому позивач просив перерахувати на розрахунковий рахунок у банку суму у розмірі 2 088 620,00 грн.

При цьому спірна сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість являє собою від’ємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту за серпень 2011 року.

Суд звертає увагу, що достовірність нарахування суми бюджетного відшкодування у розмірі 2 088 620,00 грн. за вересень 2011 року підтверджена актом від 31 травня 2012 року №482/40-40/23-20/20050164“Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства “Бліц-Інформ” (код ЄДРПОУ 20050164) з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за вересень 2011 року, за жовтень 2011 року, за листопад 2011 року”.

Крім того, актом від 13 лютого 2012 року №120/40-40/7/20050164 “Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства “Бліц-Інформ” (код ЄДРПОУ 20050164) з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за липень-серпень 2011 року” не встановлено порушень при формуванні позивачем від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту за серпень 2011 року у розмірі 2 088 620,00 грн.

Таким чином, право ПрАТ “Бліц-Інформ” на отримання суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2011 року у розмірі 2 088 620,00 грн. суд вважає підтвердженим.

Разом з тим, позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України податку на додану вартість не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів визначає Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 05 грудня 2013 року №765 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку за даними оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати та єдиного внеску Міндоходів та його територіальними органами в автоматичному режимі формуються звітність і зведена інформація про нарахування та надходження податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати, єдиного внеску, податковий борг, недоїмку із сплати єдиного внеску відшкодування податку на додану вартість, результати перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов’язань (податкового боргу), надміру сплачених сум платежів та єдиного внеску тощо.

Пункти 1, 9 розділу ІІ Порядку передбачають, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Для зведеного оперативного обліку надходжень платежів, повернення коштів, помилково або надміру зарахованих сум територіальними органами Міндоходів в електронному вигляді ведуться реєстри надходжень та повернень платежів за відповідною формою.

Матеріали справи підтверджують, що ДПІ у Деснянському районі, на обліку в якій наразі перебуває позивач, передала до Державної казначейської служби України реєстр висновків про суми відшкодування податку на додану вартість від 25 вересня 2014 року №23, з якого вбачається зокрема подання висновку від 25 вересня 2014 року №3489-20 про відшкодування ПрАТ “Бліц-Інформ” податку на додану вартість на суму 2 088 620,00 грн.

Як свідчить зворотний бік інтегрованої картки з податку на додану вартість та бюджетного відшкодування ПрАТ “Бліц-Інформ” сума податку на додану вартість у розмірі 2 088 620,00 грн. відшкодована на розрахунковий рахунок позивача 29 вересня 2014 року згідно платіжного доручення по висновку від 25 вересня 2014 року №3489-20.

Таким чином, позовні вимоги ПрАТ “Бліц-Інформ” про стягнення податку на додану вартість у розмірі 2 088 620,00 грн. документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено підстав для стягнення коштів з Державного бюджету України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПрАТ “Бліц-Інформ” задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Приватному акціонерному товариству “Бліц-Інформ” відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко