Справа № 539/3892/14-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 р.Справа № 539/3892/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.11.2014р. по справі № 539/3892/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області

про визнання дій неправомірними та зобов"язання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

18.11.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області щодо призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії, як інваліду 2 групи, в розмірі меншому, ніж це встановлено ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, 67, 71 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

- зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі провести ОСОБА_1 перерахунок та виплачувати основну (державну) пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячну додаткову пенсію, заподіяну здоров'ю, у розмірі менше 75 % мінімальної пенсії за віком по другій групі інвалідності з урахуванням фактично здійснених виплат з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року відповідно до ст. ст. 49 50, ч. 4 ст. 54,67 ,71 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.11.14 року по справі №539/3892/14-а позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФ України в м. Лубни та Лубенському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії задоволено частково.

Визнано неправомірними дії УПФ України в м. Лубни та Лубенському районі щодо виплати ОСОБА_1 з 18.05.2014 року по 02.08.2014 року пенсії в розмірі меншому, ніж це встановлено ст. ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язано УПФ України в м. Лубни та Лубенському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 18.05.2014 року по 02.08.2014 року з урахуванням виплачених сум.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.11.14 року та прийняти нову постанову, відмовивши позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що рішення є необґрунтованим, незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального права.

Колегія суддів відповідно ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інвалід 2 групи, та одержує державну та додаткову пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З 01.01.2012 року, в тому числі і у 2014 році, Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області здійснює виплату ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року" Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посилаючись на Закон України "Про Державний бюджет України на 2012 та 2013 роки, згідно із яким норми і положення ст. ст. 50,54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету Пенсійного фонду України на 2012 та 2013 роки.

З 01.01.2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області повинні були здійснюватися виплати позивачу основної та додаткової пенсії у розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та з урахуванням Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", яким не передбачено обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій.

Позивач, ОСОБА_1, звертався до відповідача з вимогою провести перерахунок основної і додаткової пенсії у 2014 році у розмірах, передбачених ст. ст 50,54 " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , якому листом від 19.11.2014 року було відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням відповідача, позивач для захисту своїх прав звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було встановлено будь-яких обмежень щодо застосування ст. ст.50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також посилання УПФ на постанову Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 не може вважатися підставою для обмеження такої виплати згідно ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відповідно до статті частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача та часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 49 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч.4 ст.54, ст.50 цього ж Закону, особам, віднесеним до 1 категорії інвалідам 2 групи, виплачується державна пенсія в розмірі не нижчі 8 мінімальних пенсії за віком та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" протиправними.

Відповідно до п.28 розділу 11 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" статті 50, 54 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" змінено розміри виплат для вище вказаних категорій осіб.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", якими внесено зміни до ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнано такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, Закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому Законом порядку.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" установлено, що у 2012 році норми і положення статей 50, 54 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

На виконання вимог Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1210 від 23.11.2011 року "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності 01.01.2012 року, згідно вимог якої щомісячні державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у розмірах до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 4 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Тобто визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян на 2013 рік делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.4 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» діяли протягом бюджетного року та закінчилися 31.12.2013 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не встановлено обмеження щодо виплат державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, не внесено змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому з 01.01.2014 року діють положення ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої інвалідам 3 групи 1 категорії виплачується державна пенсія в розмірі не нижчі 6 мінімальних пенсії за віком та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" протиправними.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу державна пенсія та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплачується відповідно постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року.

Частиною 1 статті 8 Конституції передбачено, що в Україні визнається і дії принцип верховенства права. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод ( ч.3 ст.22 Конституції).

За таких обставин, правовідносини щодо виплати державної пенсії та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, регулюються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому застосування до таких правовідносин підзаконного акту - постанови КМУ № 1210, яка суперечить Закону № 796-ХІІ, є помилковим.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.11.14 року по справі №539/3892/14-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 199, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.11.2014р. по справі № 539/3892/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Пянова Я.В. Чалий І.С.