Справа № 812/9848/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/9684/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Загородній А.Ф., Заїка М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Лисичанського міського центру зайнятості на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 09.12.2013р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014р. у справі за позовом Лисичанського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Лисичанський міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом про стягнення коштів в розмірі 15006,48 грн., в тому числі незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 14875,66 грн. та вартість професійного навчання в розмірі 130,82 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 09.12.2013р., яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014р., у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судами рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з момента виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

В ході розгляду справи судами встановлено, що 21.02.2013р. ОСОБА_1 надано статус безробітного, а з 28.02.2013р. йому була призначена допомога по безробіттю.

18.06.2013р. відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та знято з обліку.

Відповідно до довідки Лисичанського міського центру зайнятості від 07.10.2013р. №8/06-3006 за період з 21.02.2012р. по 18.06.2013р. відповідачем отримано матеріальне забезпечення на період безробіття та соціальні послуги в розмірі 14875,66 грн.

Згідно договору Лисичанського міського центру зайнятості з ДНЗ «Луганський центр ПТО ДСЗ» від 06.06.2013р. про професійне навчання безробітних за курсом «Основи бізнес-планування» в період з 10.06.2013р. по 14.06.2013р. відповідач проходив навчання.

Відповідно до вищевказаного договору, розрахунок вартості професійного навчання відповідача в ДНЗ «Луганський центр ПТО ДСЗ» складає 130,82 грн., які підлягають поверненню. Загальна сума боргу відповідача становить 15006,48 грн.

З 01.09.2012р. ОСОБА_1 був зарахований на навчання за державним замовленням до складу учнів Вищого професійного училища №94 м. Лисичанська. 28.02.2013р. відповідач відрахований зі складу учнів за сімейними обставинами.

Відповідно до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 03.10.2013р. №418 виявлено факт отримання відповідачем доходу з ознакою «сума стипендії» від Вищого професійного училища №94 м. Лисичанська у період перебування на обліку в центрі зайнятості.

Наказом Лисичанського міського центру зайнятості від 07.10.2013р. №173 видано наказ про повернення незаконно виплаченої допомоги по безробіттю та повідомлено про це відповідача листом від 10.10.2013р.

В добровільному порядку відповідач зазначені кошти не відшкодував.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідач, перебуваючи на денній формі навчання у Вищому професійному училищі №94 м.Лисичанська, не відносився до категорії зайнятого населення відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», оскільки не поєднував навчання з роботою, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача коштів відповідно до вимог статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки отримуючи допомогу по безробіттю відповідач не відносився до категорії зайнятого населення, навчання у Вищому професійному училищі №94 м. Лисичанська не поєднував з роботою, а тому суди обґрунтовано прийшли до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статі 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних рішень суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Лисичанського міського центру зайнятості залишити без задоволенні, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 09.12.2013р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014р. у даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: А.Ф. Загородній

М.М. Заїка