Справа № 809/4233/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2015 р. Справа № 809/4233/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Куриша Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 1 671,15 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Долинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (надалі - позивач, Долинська оДПІ) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 1 671,15 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв'язку з несплатою самостійно узгодженої суми податкового зобов'язання з плати за землю за період 2014 року у розмірі 431,23 грн. та з податку на додану вартість за жовтень 2014 року у сумі 1 239,92 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просив позов задовольнити повністю (а.с.20).

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча про про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином в обох випадках, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.18, 26).

Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи суду не подав.

За таких обставин, суд вбачає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності представника позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 04.09.2001 року зареєстрований Долинською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області як фізична особа - підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та взятий на податковий облік як платник податків Долинською оДПІ (а.с.6).

Судом також з'ясовано, що відповідач у відповідності до статті 180, статтей 269, 288 Податкового кодексу України являється платником податку на додану вартість (свідоцтво НОМЕР_1, індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість - НОМЕР_2) та орендної плати за землю.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1.).

Пунктом 9.1 статті 9 цього Кодексу у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що до загальнодержавних податків та зборів належить, зокрема, податок на додану вартість (підпункт 9.1.3), плата за землю (підпункт 9.1.10).

Статтею 269 Податкового кодексу України встановлено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно пункту 288.2 статті 288 цього Кодексу платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2014 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 подано до Долинської оДПІ податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2014 рік, якою визначено податкове зобов'язання платника податків щодо орендної плати за землю на 2014 рік у сумі 1 496,04 грн. (а.с.11-12).

Крім того, 18.11.2014 року відповідачем подано до Долинської оДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, якою визначено податкове зобов'язання платника податків з податку на додану вартість за вказаний період у сумі 2 591,00 грн. (а.с.8-10).

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Таким чином, суд зазначає, що податкові зобов'язання, визначені відповідачем у вищевказаних податкових деклараціях з плати за землю та з податку на додану вартість, є узгодженими.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами України з питань митної справи.

Згідно пункту 203.2 статті 203 розділу V "Податок на додану вартість" Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 203.1 цієї статті встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статтей 285-287 цього Кодексу.

Статтею 287 даного Кодексу встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (абзац 1 пункту 287.1).

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що самостійно узгоджена фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 сума податкового зобов'язання, визначена ним у податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року та у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2014 рік, підлягала сплаті відповідачем у строк, встановлений пунктом 203.2 статті 203 та пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України відповідно.

Згідно пункту 36.1 статті 36 цього Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Однак, у судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем визначеного Законом обов'язку, за останнім залишається непогашеною заборгованість зі сплати орендної плати за землю за період 2014 року у сумі 431,23 грн. та з податку на додану вартість за жовтень 2014 року у сумі 1 239,92 грн.

У відповідності до вимог абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу встановлено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом з'ясовано, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України надіслано відповідачу податкову вимогу № 5-22 від 20.06.2014 року, яку останнім отримано 26.06.2014 року (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вказану податкову вимогу не оскаржував, доказів протилежного суду не подано.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 цієї статті встановлено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що податкові зобов'язання зі сплати орендної плати за землю за період 2014 року у сумі 431,23 грн. та з податку на додану вартість за жовтень 2014 року у сумі 1 239,92 грн. у загальному розмірі 1 671,15 грн. є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Наявність податкового боргу підтверджується довідкою Долинської оДПІ від 16.12.2014 року (а.с.5), обліковими картками даного платника податків за платежами: орендна плата з фізичних осіб, податок на додану вартість (а.с.13, 14) та іншими матеріалами справи.

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Доказів сплати податкового боргу відповідач суду не представив, чим фактично не заперечив наявність заборгованості, яка є предметом спору у даній справі.

За таких обставин, податковий борг у сумі 1 671,15 грн. підлягає стягненню у судовому порядку.

Статтею 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 даного Кодексу стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Враховуючи наведене, а також те, що вищевказана заборгованість відповідачем на момент розгляду справи не сплачена, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) в дохід держави 1 671 (одну тисячу шістсот сімдесят одну) грн. 15 коп. податкового боргу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Главач І.А.

Постанова складена в повному обсязі 23.01.2015 року.