Справа № 813/6858/14
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2015 року № 813/6858/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лейко-Журомської М.В.,

секретар судового засідання Небесна М.В.,

за участю представника позивача Кравчука П.І., представника відповідача Заброцької О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Перемишлянитеплоенерго» до Золочівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Золочівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області (Перемишлянського відділення) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.06.2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що КП «Перемишлянитеплоенерго» здійснено сплату податкових зобов'язань відповідно до поданих декларацій з податку на прибуток. Проте відповідачем кошти протиправно зараховано в рахунок погашення податкової заборгованості, яка на думку відповідача існувала з 2008 року. Вказано, що заборгованість, яка стягнута за постановою Господарського суду Львівської області позивачем погашена, проте відповідачем протиправно не внесено відповідних змін до облікової картки платника. Оскільки така заборгованість у Підприємства відсутня, то контролюючий орган не повинен був зараховувати кошти, які надходили як сплата податкових зобов'язань відповідно до поданих декларацій з податку на прибуток на погашення цього неіснуючого боргу. Позивачем не порушено пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, тому перевіркою неправомірно встановлено затримку сплати Підприємством зобов'язання з податку на прибуток.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Додатково пояснив, що заборгованість, яка на думку відповідача виникла у 2008-2009 роках не могла бути підставою для застосування до позивача штрафних санкції, оскільки податковий орган не вправі застосовувати положення статті 87 Податкового кодексу України щодо погашення податкового боргу, який виник до набрання чинності цим кодексом - до 01.01.2011 року. Просив позов задовольнити.

Відповідач позов заперечив, подав письмові заперечення. У запереченнях зазначено, що починаючи з 01.01.2008 року КП «Перемишлянитеплоенерго» має тривалий борг перед бюджетом, дане підтверджується обліковою карткою платника податку на прибуток -відповідно до якої за позивачем рахується борг. Вказаний борг погашається по мірі надходження коштів шляхом зарахування їх згідно з черговістю виникнення боргу, незалежно від напрямку сплати відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України. У зв'язку з чим задекларовані позивачем податкові зобов'язання сплачено з запізненням, тому податковим органом застосовано штрафну санкцію.

Представник відповідача в судовому засіданні подані заперечення підтримав. Вважав позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи судом встановлено, що Золочівською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Львівській області (Перемишлянське відділення) (далі - ДПІ) проведено перевірку з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на прибуток по декларації з податку на прибуток за 2011 рік, І квартал 2012 року та по уточненій декларації з податку на прибуток від 16.02.2012 року № .

За результатами перевірки встановлено порушення Підприємством пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме сплату узгодженої суми податкового зобов'язання за платежем податок на прибуток із затримкою граничного строку її сплати, про що відображено в акті перевірки № 0000117/13-24-15/22368249 від 23.06.2014 року.

На підставі встановлених порушень 23.06.2014 року контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № , яким Підприємству за затримку сплати суми узгодженого податкового зобов'язання визначено зобов'язання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 37 118,69 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Як встановлено судом з матеріалів справи позивачем до податкового органу були подані податкові декларації з податку на прибуток за 2011 рік, І квартал 2012 року та уточнена декларація з податку на прибуток від 16.02.2012 року № .

На підставі поданих декларацій позивачем була проведена сплата сум грошових зобов'язань, які визначені цими деклараціями, що підтверджено платіжними дорученнями із зазначенням призначення платежу. А саме платіжним дорученням № 399 від 18 травня 2011 року - 11 982,00 грн., № 262 від 28.02.2011 року - 50,00 грн., № 487 від 17 серпня 2011 року - 2 002,00 грн., № 488 від 17 серпня 2011 року - 140,00 грн., № 769 від 16 лютого 2012 року - 115 075,00 грн., № 770 від 16 лютого 2012 року - 3 452,00 грн., № 973 від 16 травня 2012 року - 118 573,00 грн., № 974 від 16 травня 2012 року в сумі 5 163,00 грн.

Проте, суми коштів, сплачені Підприємством платіжними дорученнями були зараховані в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Як вбачається з акту перевірки лише платіжні доручення за лютий, травень, жовтень 2013 року та березень, травень 2014 року зараховано як сплату податкових зобов'язань за перевірений податковий період.

Тому, перевіркою встановлено затримку сплати Підприємством зобов'язання з податку на прибуток.

Як встановлено із записів в обліковій картці платника податків та підтверджено представником відповідача в судовому засіданні, єдиною обставиною, яка слугувала для висновку контролюючого органу про порушення Підприємством граничних строків сплати узгоджених зобов'язань, була недоїмка за 2008-2009 роки та здійснення зарахування контролюючим органом проведених позивачем поточних платежів в порядку черговості в рахунок погашення цієї недоїмки.

Проте з таким діями контролюючого органу суд не погоджується виходячи з наступного.

Встановлена пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» рівність бюджетних інтересів (яка зводиться до того, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях) не позбавляла платника як права самостійно визначити джерела погашення узгоджених податкових зобов'язань відповідно до пункту 7.1 статті 7 цього Закону, так і обов'язку самостійно сплатити суму податкового зобов'язання відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 цього Закону.

Тому суми податкових зобов'язань (або податкового боргу), з урахуванням положень підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначення платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Цим Законом серед заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, не передбачено зміну призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України на відміну від Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, які сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Таким чином, Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та Податковий кодекс України по-різному визначають порядок погашення податкового боргу, наявного у платника податку.

Згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, податковий орган вправі застосовувати положення пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України лише щодо погашення податкового боргу, який виник після набрання чинності цим Кодексом, тобто, з 01.01.2011 року, а на податковий борг, який виник до 01.01.2011 року норми пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України не можуть бути розповсюджені.

Як вказав представник відповідача КП «Перемишлянитеплоенерго» має тривалий борг перед бюджетами, який погашається по мірі надходження коштів із зарахуванням відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Однак відповідачем не доведено наявності податкового боргу у Підприємства, оскільки представник відповідача не міг вказати дату та підставу виникнення податкового боргу платника податків, відповідачем не надано доказів вжиття заходів щодо погашення такого боргу.

Із записів в обліковій картці платника податків вбачається, що контролюючим органом при зарахуванні коштів по зобов'язаннях позивача застосовано положення пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України за період до набрання чинності цим Кодексом.

Кошти, сплачені позивачем за самостійно узгодженими зобов'язаннями у перевіреному 2011 році - І кварталі 2012 року, зараховувались в рахунок погашення начебто існуючого боргу, який виник до 2011 року, тобто до набрання чинності Податковим кодексом України.

Отже зарахування контролюючим органом платежів позивача за узгодженими податковими зобов'язаннями в рахунок погашення податкової заборгованості, існування якої позивачем заперечується і не підтверджується первинними бухгалтерськими документами, призвело до необґрунтованого висновку відповідача про порушення позивачем граничних строків сплати узгоджених податкових зобов'язань.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 87.9 статті 89 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Аналіз наведених норм та встановлені обставини справи щодо сплати позивачем грошових зобов'язань по податкових деклараціях з податку на прибуток за 2011 рік, І квартал 2012 року та по уточненій декларації з податку на прибуток від 16.02.2012 року в строки, визначені Податковим кодексом України та недоведеності відповідачем факту наявності податкового боргу для спрямування сплачених позивачем поточних грошових зобов'язань на погашення такого, вказують на протиправність та необґрунтованість спірного податкового повідомлення-рішення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Сукупність вищенаведених встановлених обставин справи дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства «Перемишлянитеплоенерго» 182,70 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Золочівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області (Перемишлянське відділення) № від 23.06.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства «Перемишлянитеплоенерго» 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 коп. ) судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 20 січня 2015 року.

Суддя Лейко-Журомська М.В.