Справа № 818/1710/14
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 р.Справа № 818/1710/14

Головуючий 1 інстанції: Соп'яненко О.В.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Конотопської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2014р. по справі № 818/1710/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Конотопської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області

про скасування вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ФОП ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, в якому після зміни позовних вимог просив скасувати вимогу Конотопської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Сумській області № Ф-584 від 20.06.14 р. про сплату боргу в сумі 22325,01 грн. та рішення № 358 від 27.06.14 р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 2812,99 грн. за донарахування територіальним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; рішення № 329/17-02 від 19.06.14 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1161,61 грн. та нарахування пені в сумі 197,52 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; скасувати податкові повідомлення-рішення Конотопської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Сумській області від 27.06.14 р. № про збільшення зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 9347,06 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 2412,64 грн., № про застосування штрафних санкцій в розмірі 510,0 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.14 р. по справі № 818/1710/14 позов був задоволений в повному обсязі.

Відповідач не погодився з судовим рішенням і подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.14 р. по справі № 818/1710/14 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну, де наполягає на законності судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши судове рішення, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску на обов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.11 р. по 31.12.13 р., результати якої викладені в акті № 17-3/НОМЕР_3 від 20.06.14 р., в якому зафіксовані порушення підприємцем вимог п. 16.1.2 ст. 16, п. 44.1 ст. 44, п. 177.10 ст. 177 ПК України, пов'язані з порушенням порядку ведення Книги обліку доходів і витрат та формуванням показників податкової звітності на підставі даних, що не підтверджені відповідними первинними документами; п. 138.4 ст. 138, п. 164.1 ст. 164 п. 177.2 та п. 177.4 ст. 177 ПК України, пов'язані із заниженням результатів діяльності підприємця та заниженням чистого оподатковуваного доходу, що призвело до заниження податкових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб за 2011 р. та 2012 р. в сумі 9650,58 грн.; п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пов'язане із заниженням суми єдиного внеску за 2011 р. та 2012 р. на 22325,01 грн.

Дані висновки обумовлені тим, що за даними перевіряючих позивач до складу валових витрат відносив витрати на придбання товару, які не підтверджені документально. В акті перевірки зазначено, що усі розрахунки проводились позивачем виключно в безготівковій формі, про що свідчать виписки про рух коштів на рахунку. Крім того, позивачем також була проведена інвентаризація залишків товару. У цей період позивач збільшував витрати на вартість залишку товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ) на початок податкового періоду та зменшував на вартість залишку ТМЦ на кінець періоду та на розмір кредиторської заборгованості (а.с. 23).

В судовому рішенні також зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, в періоді, який перевірявся, здійснював облік доходів та витрат, нарахування та сплату податків за загальною системою оподаткування, був платником податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності та ПДВ.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на положення п. 177.1, п. 177.2, п. 177.3 та п. 177.4 ст. 177, п. 138.1 ст. 138 та ст. 139 ПК України і зазначив, що наведені норми не передбачають зменшення витрат на вартість товарів, придбаних та не використаних в господарській діяльності протягом звітного періоду, а також на розмір кредиторської заборгованості на кінець такого звітного періоду. А тому судом першої інстанції був зроблений висновок про те, що розрахунок витрат, наведений в акті відповідачем, не відповідає вимогам ст. 177 ПК України.

Також суд першої інстанції вказав на те, що твердження відповідача про не забезпечення позивачем зберігання та не подання на перевірку первинних документів, якими підтверджуються його витрати в періоді, який перевірявся, є безпідставними та недоведеними, оскільки в акті перевірки не зазначено які саме документи не були подані не перевірку, витрати по відносинах з якими саме контрагентами не підтверджуються належними документами. Відповідачем не подано суду будь-яких доказів відмови позивача подати документи, зокрема актів про відмову в наданні копій документів, складання яких передбачено ст. 85 п. 85.6 ПК України. Разом з тим, відповідачем подано суду копію запиту, що направлялась на адресу позивача з вимогою про подання документів на перевірку, а також копію супровідного листа, з яким позивач надав виписки по рахунку в банку та платіжні доручення, податкові накладні, накладні, рахунки від постачальників та накладні для покупців, Книгу обліку доходів та витрат, договори з постачальниками, відомості по заробітній платі, копію свідоцтва про реєстрацію права власності на будівлю, в якій здійснюється підприємницька діяльність (а.с. 121-123). В акті перевірки відповідач описує досліджені ним документи, зокрема вказує, що в ході перевірки встановлено транспортування придбаних та реалізованих позивачем товарів транспортними компаніями та фізичними особами-підприємцями (а.с. 18).

За таких обставин суд першої інстанції зробив висновок про те, що твердження відповідача про заниження позивачем зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб та не надання відповідних документів бухгалтерського обліку спростовані наданими до матеріалів справи документами.

В постанові суду першої інстанції вказано на те, що відповідачем був зроблений висновок про завищення позивачем витрат та заниження у зв'язку з цим доходу, що підлягає оподаткування податком на доходи фізичних осіб, що стало підставою для формування та направлення підприємцю вимоги № Ф-584 від 20.06.14 р. про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску в розмірі 22325,01 грн. і винесено рішення № 329/17-02 від 19.06.14 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1161,61 грн. та нарахування пені в сумі 197,52 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, які суд першої інстанції визнав протиправними, оскільки при розгляді даної справи була доведена безпідставність висновків відповідача про завищення позивачем витрат.

В обґрунтування висновків суду першої інстанції в судовому рішенні наведений зміст п. 1 ст. 4, ч. 1 п. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», де зазначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Колегія суддів вважає доцільним відмітити, що рішенням № 329/17-02 від 19.06.14 р. були застосовані штрафні санкції та нарахована пеня за порушення, які мали місце у період з 11.02.14 р. по 27.02.14 р. При цьому слід відмітити, що відповідно приписам ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» органи податкової служби мають право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки. Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Виключно за результатами таких перевірок органи ДПС мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Проте даних про проведення відповідачем перевірки позивача з вищенаведених питань за період з 11.02.14 р. по 27.02.14 р. з дотриманням приписів ПК України, що регулюють порядок призначення та проведення відповідних перевірок, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до апеляційної скарги не надано, що свідчить про невиконання відповідачем вимог чинного законодавства при прийнятті рішення № 329/17-02 від 19.06.14 р.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги їх не спростували.

Враховуючи те, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.14 р. по справі № 818/1710/14 прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Конотопської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2014р. по справі № 818/1710/14 - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2014р. по справі № 818/1710/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Конотопської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області про скасування вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Бенедик А.П.