Справа № 820/17130/14
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 січня 2015 р. Справа №820/17130/14

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Чудних С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, Реєстраційної служби Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області про визнання незаконними дій та скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнень до позову просить суд, визнати незаконними дії особи з назвою "Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області" (), щодо складання вимоги № Ф-426 від 04.06.2013 року у зв'язку з відсутністю у останньої відповідного обсягу повноважень; скасувати державну реєстрацію особи з назвою "Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області" (), як таку що проведена за відсутності факту створення цієї особи та за відсутності жодного установчого документа з істотним порушенням порядку створення юридичної особи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області без наявності відповідних повноважень вчинено дії щодо складення вимоги про сплату боргу відносно позивача.

Так, на думку позивача, Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області ніколи не утворювалась Пенсійним фондом України та відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України зареєстроване, як суб'єкт господарської діяльності. Позивач вважає фіктивною державну реєстрацію Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, оскільки відповідно до довідки з ЄДРПОУ станом на 10.06.1994 року ніяких управлінь у Пенсійного фонду не існувало. Також позивач з посиланням на норми Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, навів перелік суб'єктів господарської діяльності, які підлягають включенню до ЄДРПОУ, та вказав, що такої форми господарювання, як орган державної влади не передбачено. Тому органи державної влади, виходячи зі ст. 8 господарського кодексу України, не є суб'єктами господарювання та не могли бути внесені до реєстру. Таким чином, на думку позивача, реєстрація у ЄДРПОУ прямо доводить, що суб'єкт підприємницької діяльності Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області не є і не може бути органом державної влади. Крім того, наводячи норми Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, вказує, що відповідач не має підстав посилатися на створення Управління відповідно до постанови Правління ПФУ № 8-2 від 30.04.2002, оскільки вказана постанова ПФУ взагалі не існують, тому що не пройшли відповідної державної реєстрації з огляду на їх явну невідповідність вимогам законодавства України. Крім того, постанова ПФУ не містить рішення про створення Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області. Позивач вважає, що таким чином, не існує жодного документального доказу існування такого органу ПФУ як Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, то є очевидним, що дії відповідача, вчинені щодо складення у відношенні позивача вимоги про сплату боргу є незаконними. У зв'язку із чим позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач у судове засідання 14.01.2015 року не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача, Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, у судове засідання 14.01.2015 року не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просив суд розглядати справу за його відсутності, та серед іншого, з посиланням на норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, Закону України "Про внесення змін до деяких законів України" від 17.01.2002, постанови КМ України від 11.04.2002 № 497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду України", Постанов Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-1 та 8-2 зазначив про безпідставність заявлених позивачем вимог та про правомірність винесеної вимоги № Ф-426 від 04.06.2013 року.

Представник відповідача, Реєстраційної служби Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області у судове засідання 14.01.2015 року не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просив суд розглядати справу за його відсутності, також зазначив, що в реєстраційній справі Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області такий документ як реєстраційна картка форми № 1 відсутній, тому що такої реєстраційної дії як проведення державної реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи не було. Згідно Закону України від 15.05.2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", який набув чинності з 01.07.2004 року державний реєстратор був зобов'язаний при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної картки провести включення відомостей про вже діючі юридичної особи та фізичних осіб-підприємців і видати їм свідоцтво з ЄДР, що і підтверджує реєстраційна картка форми № 6-включення на підставі якої і було виконано 07.02.2008 року реєстраційну дію про включення відомостей про юридичну особу, таким чином Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області вже існувало на той час.

Враховуючи, що сторони є належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, враховуючи заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, потреба заслухати свідка чи експерта відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на положення ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши заявлений адміністративний позов, заперечення відповідачів та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.06.2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області у відношенні ОСОБА_1 складено вимогу про сплату недоїмки № Ф 426 у сумі 10116,75 грн. Вказану вимогу складено відповідачем у зв'язку з несплатою ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

1 січня 2011 року набрав чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464 від 08.07.2010, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2464 встановлено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

За змістом ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року позивач є страхувальником та відповідно до ст.15 вказаного Закону платником страхових внесків.

Згідно з п. 6 ст.20 Закону № 1058 страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Для вищезазначених страхувальників - календарний місяць.

Відповідно до ч.1 ст.106 Закону № 1058 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону № 1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. У разі наявності в платника страхових внесків одночасно із зобов'язаннями із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами, зобов'язання із сплати страхових внесків виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо виплати заробітної плати (доходу).

Як було вказано, Управлінням Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, у зв'язку з тим, що за позивачем обліковувалась недоїмка зі сплати страхових внесків та на виконання приписів ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога № Ф 426 у сумі 10116,75 грн.

Доказів відсутності заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування позивачем не надано.

Положення про Пенсійний фонд України затверджено Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011 (надалі - Положення 384).

Відповідно до п. 1 Положення 384 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

За нормами п. 3 Положення, до основних завдань Пенсійного фонду, серед іншого, віднесено реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску.

Відповідно до п. 7 Положення 384 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Реформування системи територіальних органів Пенсійного органу України в 2002 році, в тому числі, утворення районних, міських, районних у містах управлінь Пенсійного фонду України і зокрема управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області відбувалося у зв'язку із прийняттям Закону України від 17.01.2002 №2981-111 "Про внесення змін до деяких законів України" та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду".

Відповідно до абз. 2 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" Пенсійному фонду України було наказано утворити на базі районних, міських, та районних у містах відділів Пенсійного фонду у Вінницькій, Волинській, Житомирській, Запорізькій, Івано-Франківській, Кіровоградській, Луганській, Одеській, Рівненській, Сумській, Тернопільській, Херсонській, Черкаській, Чернівецькій, Чернігівській областях та м. Севастополі відповідні районні, міські, районні у містах управління Пенсійного фонду.

На виконання даної вимоги Правлінням Пенсійного фонду України 30 квітня 2002 року було прийнято Постанову № 8-1 "Про затвердження структури Пенсійного фонду України" та Постанову №8-2 Про затвердження Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах".

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 р. N 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 р. N 5-5), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 р. за № 442/6730 затверджено Положення про управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах.

Пунктом 1.1. Положення встановлено, що Управління Пенсійного фонду України (далі - Фонд) у районах, містах і районах у містах (далі - Управління) є органами Фонду, підпорядкованими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні управління), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до п.4.2. Положення Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

На виконання вищевказаних Постанов Пенсійного фонду України, Луганське обласне управління Пенсійного фонду України наказом №90 від 10 травня 2002 року затвердило структуру апарату обласного управління та наказало утворити на базі підвідомчих районних, міських та районних у місті Луганську відділів Луганського обласного управління Пенсійного фонду України районні, міські, районні у місті Луганську управління ( в тому числі і Новоайдарське районне управління), які є правонаступниками відповідних відділів.

Наказом управління Пенсійного фонду України в Луганській області №161 від 22.07.2002 наказано згідно із затвердженими Положеннями та рекомендаціями, викладеними в листі Пенсійного фонду України від 04.06.2002 №06/3068, прийняти до використання найменування управлінь Пенсійного фонду України в Луганській області згідно додатку (№ 26 переліку - Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області).

Крім того, в даному наказі в п.3 зазначається, що відповідно до статей 25 та 26 Цивільного кодексу України, згідно з роз'ясненням, викладеним в листі Пенсійного фонду України від 27.06.2002 №06/3632, усі управління Пенсійного фонду України в Луганській області діють на підставі Положень, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України № 8-2 від 30.04.2002, як центральним органом виконавчої влади, що підпорядкований Кабінету Міністрів України. У зв'язку із цим будь-яке додаткове затвердження Положень про управління Фонду не вимагається.

Як вбачається з реєстраційної картки про включення відомостей про юридичну особу, місцем проведення державної реєстрації Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області є Новоайдарська районна державна адміністрація Луганської області з 2002 року.

Таким чином, починаючи з 2002 року діє Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області.

В реєстраційній справі Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області такий документ як реєстраційна картка форми № 1 відсутні, тому що такої реєстраційної дії як проведення державної реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи не було.

Згідно Закону України від 15.05.2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", який набув чинності з 01.07.2004 року державний реєстратор був зобов'язаний при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної картки провести включення відомостей про вже діючі юридичної особи та фізичних осіб-підприємців і видати їм свідоцтво з ЄДР, що і підтверджує реєстраційна картка форми № 6-включення на підставі якої і було виконано 07.02.2008 року реєстраційну дію про включення відомостей про юридичну особу, таким чином Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області вже існувало на той час.

Крім того, вимоги позивача до Реєстраційної служби Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області про скасування державної реєстрації першого відповідача, суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

За приписами ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В силу норм статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм Кодексу адміністративного судочинства України, фізична особа має право, в тому числі в судовому порядку, вимагати скасування чи прийняття рішень, вчинення чи утримання від вчинення дій, усунення бездіяльності виключно при здійсненні суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій саме щодо цієї фізичної особи.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулює Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15 травня 2003 року № 755-IV (надалі - Закон 755) .

В силу норм Закону 755 посадовою особою, яка від імені держави здійснює державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців є державний реєстратор.

Відповідно до ст. 4 Закону 755 державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною 2 статті 38 Закону № 755 встановлено, що визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом, зокрема, є підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи.

Обставини, які згідно з вказаною нормою є підставою для припинення юридичної особи, підлягають встановленню в судовому процесі як підстава для прийняття відповідного судового рішення та не є предметом самостійних позовних вимог.

При цьому чинним законодавством України не передбачено права фізичної особи, що не є засновником юридичної особи, вимагати припинення такої юридичної особи чи скасування її державної реєстрації.

Владні управлінські функції відповідача щодо внесення записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у спорі, що розглядався, безпосередньо не стосуються позивача у справі, як фізичної особи, не створюють саме для нього юридичних наслідків, оскільки направлені на вчинення реєстраційних дій щодо юридичної особи (в даному випадку першого відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області). Саме для цієї юридичної особи дії державного реєстратора як суб'єкта владних повноважень і мають наслідком виникнення певних прав та обов'язків.

Тобто, в даному випадку безпосередньо між позивачем та другим відповідачем відсутні будь-які правовідносини, оскільки дії другого відповідача направлені до іншої особи.

У спорі, що розглядався, мають місце правовідносини, що склались виключно між позивачем та першим відповідачем. Саме у відносинах з першим відповідачем, у позивача, як особи, що зареєстрована платником внесків до Пенсійного фонду, і можуть виникати певні права та обов'язки.

Отже, відсутність з боку другого відповідача порушення прав, свобод та інтересів позивача при здійсненні державної юридичної особи першого відповідача виключає можливість захисту судом порушеного права та, відповідно, прийняття судом рішення на користь позивача.

Посилання позивача щодо того, що складання та направлення вимоги першим відповідачем стало наслідком саме неправомірної державної реєстрації органу Пенсійного фонду не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав. Натомість відповідачі довели суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 - є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, Реєстраційної служби Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області про визнання незаконними дій та скасування державної реєстрації - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.О. Чудних