Справа № 636/2688/14-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 р. Справа № 636/2688/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 26.11.2014р. по справі № 636/2688/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

17.07.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просила визнати дії неправомірними та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області здійснити перерахунок та виплатити їй щомісячну грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 15.10.2012 року по 04.11.2014 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та в подальшому виплачувати допомогу по догляду за дитиною, відповідно ч.1 ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" .

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 18.07.2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 18.07.2014р. по справі №636/2688/14-а скасовано в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії за період з 17.01.2014 року. Прийнято в цій частині нову ухвалу, якою направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження по справі. В іншій частині ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 18.07.2014р. по справі №636/2688/14-а - залишено без змін.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 26.11.2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

У відповідності до положень ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1, згідно свідоцтва про народження є матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим знаходиться на обліку в Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області та отримує виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, як особа, що застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, у розмірі 130 грн. на місяць (а.с. 11, 38).

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачів прийшов до висновку про їх безпідставність та необґрунтованість.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені відповідні зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням". Зокрема, змінами до статті 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі й пункт 25 розділу II цього Закону щодо виключення статей 40-44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» (далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога по догляду за дитиною відповідно до Закону № 2240-ІІІ призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми (далі -Порядок) був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (пункт 1 Порядку). Новий акт Уряду на виконання статті 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" не приймався.

Таким чином, з 1 січня 2011 року існує дві законодавчі норми щодо виплати допомоги по догляду за дитиною у розмірах, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що на відносини щодо виплати допомоги такій особі поширюються норми спеціального Закону, яким є Закон № 2240-III, відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 22 квітня 2014 року.

В такому випадку судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Отже, колегія судів приходить до висновку про необхідність зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області здійснити позивачу перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 17.01.2014 року день припинення права на таку допомогу у розмірі, передбаченому ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", з урахуванням проведених виплат.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197 п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 26.11.2014р. по справі № 636/2688/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі меншому, ніж прожитковий мінімум для дітей віком до шести років.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення трьох років відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, починаючи з 17.01.2014 року по день припинення права на таку допомогу, з урахуванням проведених виплат.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.