Справа № 806/5092/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Літвин О.Т.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
"22" січня 2015 р. Справа № 806/5092/14
Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Котік Т.С.
суддів: Жизневської А.В.
Малахової Н.М.,
при секретарі Єрикаловій О.О. ,
за участю представника в/ч НОМЕР_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "05" грудня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання виплатити кошти ,
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року задоволено позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо утримання з перерахованої ОСОБА_1 , за рішенням суду, суми грошового забезпечення за період з 10.01.2014 року по 29.01.2014 року податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо утримання з перерахованої ОСОБА_1 , за рішенням суду, суми грошової допомоги при звільненні податку з доходів фізичних осіб.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 167,51 грн. безпідставно утриманих з суми грошового забезпечення за період з 10.01.2014 року по 29.01.2014 року як податок з доходів фізичних осіб та єдиний соціальний внесок.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 2910,24 грн. безпідставно утриманих з суми грошової допомоги при звільненні як податок з доходів фізичних осіб.
В апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають вимогам податкового законодавства.
Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.12.2013 року № 321 позивача звільнено з займаної посади у зв`язку з переходом військової частини на новий штат з 31.12.2013 року та зараховано у розпорядження командира названої частини.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №3 від 10 січня 2014 року, позивачу надано щорічну відпустку на 20 діб з 10 січня по 29 січня 2014 року та наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 23 січня 2014 року № 25 позивача було звільнено з військової служби у запас за пунктом "б" частини 6 (за станом здоров`я). На час звільнення позивач мав 25 років 04 місяців календарної вислуги.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03 лютого 2014 року №22, з 02 лютого 2014 року позивача було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення(а.с.10).
У зв"язку з тим, що позивачу за період перебування у відпустці було нараховано грошову допомогу при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 40% грошового забезпечення, ОСОБА_1 звертався до суду про захист порушеного права.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 березня 2014 р. позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 10 січня 2014 року по 29 січня 2014 року, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 10 січня 2014 року по 29 січня 2014 року включно, з урахуванням суми щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 40% грошового забезпечення, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року№889, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 40% грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 40% грошового забезпечення, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 (а.с.11-18).
На виконання даного рішення, військовою частиною НОМЕР_1 було проведено перерахунок щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 40% грошового забезпечення за період з 10 січня 2014 року по 29 січня 2014 року в сумі 951,74 грн. з якої утримано прибутковий податок в сумі 142,76 грн. та єдиний соціальний внесок в сумі - 24,75 грн. Також, проведено перерахунок грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 40% грошового забезпечення в сумі 18 440,00 грн., утримано прибутковий податок в сумі - 2910,24 грн.
Суд першої інстанції перевіряючи правомірність дій відповідача щодо утримання з щомісячної додаткової грошової винагороди та грошової допомоги при звільненні прибуткового податку дійшов висновків, що такі дії не відповідають вимогам п.168.5 ст.168 ПК України та Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.
Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 в редакції постанови КМУ від 06.01.2005 №17 (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 2 Порядку грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб.
За змістом пунктів 4, 5 Порядку виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
В свою чергу, відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Проте, як встановлено судом першої інстанції, всупереч цим вимогам, позивача виключили зі списків особового складу військової частини без його згоди, не виплативши йому одноразової грошової допомоги та грошового забезпечення. Ці виплати були виплачені лише через 8 місяців після звільнення (за рішенням суду), що й потягло за собою небажані для позивача наслідки, оскільки йому не була виплачена грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб.
Доводи відповідача про те, що позивач втратив право на отримання такої компенсації оскільки на час виплати одноразової грошової допомоги та грошового забезпечення вже не був військовослужбовцем, обґрунтовано не прийняті судом до уваги.
Одноразова грошова допомога була виплачена позивачу відповідно до ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і безпосередньо пов`язана з несенням служби та повинна бути виплачена у день звільнення.
Як убачається з матеріалів справи, одноразова допомога та грошове забезпечення були нараховані позивачу в зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби, а затримка з їх виплати сталася з вини самого відповідача, який не виплатив зазначених сум та допустив поспішність при звільненні.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.
При подачі апеляційної скарги, військовою частиною НОМЕР_1 не було надано доказів про тяжкий матеріальний стан, який надавав би можливість суду звільнити від сплати судового збору, а тому при прийнятті апеляційної скарги на зазначене судове рішення, апелянту відстрочено сплату судового збору до розгляду справи судом апеляційної інстанції.
З огляду на викладене та відповідно до ч.2 ст.88 КАС України з військової частини НОМЕР_1 підлягає стягненню судовий збір, визначений ст.4 Закону України "Про судовий збір" у розмірі 913,50 грн. за подачу апеляційної скарги на постанову суду.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Апеляційну скаргу військова частина НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "05" грудня 2014 р. без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" січня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу Військова частина НОМЕР_1

АДРЕСА_2 - представнику позивача ОСОБА_2 АДРЕСА_3 - ,