Справа № П/811/3751/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року справа №П/811/3751/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового засідання Осипової Н.В.,

за участі представників позивача Кокоша О.І.

та відповідача Кац-Філімончук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов дочірнього підприємства «Управління виробничо-технологічної комплектації Кіровоградської обласної аграрної господарської асоціації шляхо-будівельних підприємств «Кіровоградоблагрошляхбуд»» (далі - Підприємство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Підприємство звернулося до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20 червня 2014 року, якими збільшено суми грошових зобов'язань з податків на додану вартість на 193576 грн. та накладено штрафну санкцію - 96788 грн. і з податку на прибуток - 244224 грн. та накладено штрафну санкцію - 15919 грн., а також зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість за лютий 2012 року на 21429 грн.

Представник позивача підтримав вимоги заяви.

Стверджував, що від укладення договорів купівлі-продажу нафтопродуктів (бітуму) з ПП «Гарант Лідер» (далі - Підприємство 2), ТОВ «Нафтопромпостач» (далі - Товариство), ПП «Фірма Сапфір» (далі - Підприємство 3), ТОВ «Алікон» (далі - Товариство 2) та ТОВ «Біанс» (далі - Товариство 3) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

А тому, на його думку, Підприємство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданими правочинами та включило у валові витрати кошти, які сплачені на підставі цих договорів.

Представник відповідача заперечила стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочини, котрі уклало Підприємство з Підприємством 2, Товариством, Підприємством 3, Товариством 2 та Товариством 3, не спрямовувалися на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає вона, є акти перевірок діяльності згаданих контрагентів.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 26 липня 2009 року Підприємство (покупець) та Підприємство 2 (продавець) уклали договір купівлі - продажу нафтопродуктів (Том 1 а.с.56-57).

Упродовж липня 2009 року Підприємство 2 здійснило Підприємству поставку товару (нафтопродуктів) на суму 42875 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 7145,83 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Підприємство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні, рахунки-фактури від 27 липня 2009 року (Том 1 а.с.58-60, 63-66).

Перевезення товару здійснювалось Підприємством 2 відповідно до змісту договору (Том 1 а.с.56-57).

Підприємство розрахувалось з Підприємством 2 за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 1 а.с.62).

В подальшому закуплений товар Підприємством використаний для власної господарської діяльності, а саме, для приготування 531,7 тон асфальтобетону (а.с.77-107).

Підприємство суму податку на додану вартість включило до податкового кредиту з податку на додану вартість відповідного звітного періоду, а решту сплачених коштів віднесло до валових витрат.

28 квітня 2011 року Підприємство (покупець) та Товариство (продавець) уклали договір поставки нафтопродуктів (Том 1 а.с.108-110).

Упродовж липня - листопада 2011 року Товариство здійснило Підприємству поставку товару (нафтопродуктів) на суму 136177,20 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 22696,20 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Підприємство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні, рахунки-фактури від 27 липня, 12, 19, 23 серпня, 15 21, 31 жовтня 2011 року (Том 1 а.с.111-113, 119-121, 124-126, 129-131, 146-147, 150-151, 153-155, 158-160).

Перевезення товару здійснювалось Товариством відповідно до змісту товарно-транспортних накладних (Том 1 а.с.114, 122, 127, 132, 148, 156, 161).

Підприємство розрахувалось з Товариством за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 1 а.с.116-118, 134-1145, 163-171).

В подальшому закуплений товар Підприємством використаний для власної господарської діяльності, а саме, для приготування 1740,96 тон асфальтобетону (Том 1 а.с.172-250, Том 2 а.с.1-23).

Підприємство суму податку на додану вартість включило до податкового кредиту з податку на додану вартість відповідного звітного періоду, а решту сплачених коштів віднесло до валових витрат.

26 травня 2011 року Підприємство (покупець) та Підприємство 3 (продавець) уклали договір поставки нафтопродуктів (Том 2 а.с.24-26).

Упродовж вересня 2011 року Підприємство 3 здійснило Підприємству поставку товару (нафтопродуктів) на суму 160598,70 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 26766,45 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Підприємство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні, від 07, 23 вересня 2011 року (Том 2 а.с.28-29, 32-33 ).

Перевезення товару здійснювалось ТОВ «Сінтлай» та ПП «Редькін» відповідно до змісту товарно-транспортних накладних (Том 2 а.с.30, 34).

Підприємство розрахувалось з Підприємством 3 за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 2 а.с.40-47).

В подальшому закуплений товар Підприємством використаний для власної господарської діяльності, а саме, для приготування 600,7 тон асфальтобетону (Том 2 а.с.36-39, 65-75).

Підприємство суму податку на додану вартість включило до податкового кредиту з податку на додану вартість відповідного звітного періоду, а решту сплачених коштів віднесло до валових витрат.

25 січня 2012 року Підприємство (покупець) та Товариство 2 (продавець) уклали договір поставки нафтопродуктів (Том 2 а.с.76-78).

Упродовж січня 2012 року Товариства 2 здійснило Підприємству поставку товару (нафтопродуктів) на суму 51000 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 8500 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Підприємство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні, рахунки-фактури від 25 січня 2012 року (Том 2 а.с.85-89, 91-93).

Перевезення товару здійснювалось ТОВ «Юджин» відповідно до змісту товарно-транспортних накладних (Том 2 а.с.94-96).

Підприємство розрахувалось з Товариством 2 за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 2 а.с.98-100).

В подальшому закуплений товар Підприємством використаний для власної господарської діяльності, а саме, для приготування 1319,9 тон асфальтобетону (Том 2 а.с.81-84, 101-140).

Підприємство суму податку на додану вартість включило до податкового кредиту з податку на додану вартість відповідного звітного періоду, а решту сплачених коштів віднесло до валових витрат.

18 липня 2012 року Підприємство (покупець) та Товариство 3 (продавець) уклали договір поставки нафтопродуктів (Том 2 а.с.179-182).

Упродовж вересня 2012 року Товариства 3 здійснило Підприємству поставку товару (нафтопродуктів) на суму 53357,76 грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 8892,96 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Підприємство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні, рахунки-фактури від 03 вересня 2012 року (Том 2 а.с.187-188, 191).

Перевезення товару здійснювалось Товариством 3 відповідно до змісту товарно-транспортної накладної (Том 2 а.с.189).

Підприємство розрахувалось з Товариством 3 за придбану продукцію у безготівковій формі (Том 2 а.с.192-193).

В подальшому закуплений товар Підприємством використаний для власної господарської діяльності, а саме, для приготування 507,9 тон асфальтобетону (Том 2 а.с.181-186-250).

Підприємство суму податку на додану вартість включило до податкового кредиту з податку на додану вартість відповідного звітного періоду, а решту сплачених коштів віднесло до валових витрат.

В період з 26 по 30 травня 2014 року податковим органом здійснено позапланову невиїзну перевірку діяльності Підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з його контрагентами Підприємством 2, Товариством, Підприємством 3, Товариством 2 та Товариством 3 (Том 1 а.с.26-43).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклало Підприємство з Підприємством 2, Товариством, Підприємством 3, Товариство 2 та Товариство 3, є недійсними (нікчемними), так як не спрямовувались на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акти перевірок діяльності згаданих контрагентів.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення від 20 червня 2014 року, якими збільшено суми грошових зобов'язань з податків на додану вартість на 193576 грн. та накладено штрафну санкцію - 96788 грн. і з податку на прибуток - 244224 грн. та накладено штрафну санкцію - 15919 грн., а також зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість за лютий 2012 року на 21429 грн. (Том 1 а.с.44-46).

02 липня 2013 року ревізором ДПІ у Івано-Франківському районі ГДРІ складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки Підприємства 2 щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків ПП «Нафто-Кретор» за період з 01 по 31 травня 2009 року та ТОВ «Гетьман» за період з 01 по 31 липня 2009 року (Том 3 а.с.82-85).

Акт перевірки містить висновок, що Підприємством 2 не підтверджено реальність здійснення господарських операції з придбання та продажу товарів (робіт послуг) за квітень, червень-вересень 2008 року.

06 серпня 2012 року Світловодською ОДПІ Кіровоградської області ДПС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Товариства з питань правомірності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 20 жовтня 2010 року по 31 березня 2012 року (Том 3 а.с.72-81).

Акт перевірки містить висновок, що договори, укладені Товариством впродовж згаданого періоду, є недійсними (нікчемними).

09 грудня 2011 року ревізором Кременчуцькою ОДПІ складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки Підприємства 3 щодо підтвердження відомостей за вересень 2011 року (Том 3 а.с.67-).

Акт перевірки містить висновок, що Підприємством 3 завищено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на суму 26418,23 грн. за вересень 2011 рік.

08 лютого 2013 року ДПІ у м.Кіровограді проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Товариства 2 з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з грудня 2011 року по вересень 2012 року (Том 3 а.с.86-90).

Акт перевірки містить висновок, що договори, укладені Товариством 2 впродовж згаданого періоду, є недійсними (нікчемними) по ланцюгу до «вигодонабувача».

06 червня 2013 року Кіровоградською ОДПІ Кіровоградської області ДПС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності Товариства 3 з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Базисстандарт» за липень 2012 року, ТОВ «Браво СРЛ» за серпень-вересень 2012 року та ТОВ «Аквалон М» за жовтень 2012 року (Том 3 а.с.68-71).

Акт перевірки містить висновок, що Товариство 3 відсутні об'єкти оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам-покупцям.

За результатами проведення перевірок діяльності контрагентів Підприємства керівники податкових органів не прийняли жодних рішень негативного характеру стосовно платників податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірок діяльності Підприємства 2, Товариства, Підприємства 3, Товариства 2 та Товариства 3, податкові інспекції не прийняли жодних рішень та не звернулися до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Підприємством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівники податкових органів не погодилися з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклали Підприємство 2, Товариство, Підприємство 3, Товариство 2 та Товариство 3.

Отже, податковими органами враховані податкові зобов'язання Підприємства 2, Товариства, Підприємства 3, Товариства 2 та Товариства 3, з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Підприємством.

Проводячи перевірку діяльності Підприємства, податкові ревізори посилались на акти перевірок діяльності згаданих контрагентів, як незаперечні докази недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Підприємство з Підприємством 2, Товариством, Підприємством 3, Товариством 2 та Товариством 3,

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Підприємства (податкові, видаткові накладні, докази транспортування, рахунки-фактури, виписки з банку та платіжні доручення).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Підприємство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат суми коштів за договорами, укладеними з Підприємством 2, Товариством, Підприємством 3, Товариством 2 та Товариством 3, відповідно до приписів статей 138 та 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит та включення коштів до валових витрат є дата отримання платником податку товару, що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградської області від 20 червня 2014 року, яким дочірньому підприємству «Управління виробничо-технологічної комплектації Кіровоградської обласної аграрної господарської асоціації шляхо-будівельних підприємств «Кіровоградоблагрошляхбуд»» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 193576 грн. та накладено штрафну санкцію - 96788 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградської області від 20 червня 2014 року, яким дочірньому підприємству «Управління виробничо-технологічної комплектації Кіровоградської обласної аграрної господарської асоціації шляхо-будівельних підприємств «Кіровоградоблагрошляхбуд»» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 244224 грн. та накладено штрафну санкцію - 15919 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградської області від 20 червня 2014 року, яким дочірньому підприємству «Управління виробничо-технологічної комплектації Кіровоградської обласної аграрної господарської асоціації шляхо-будівельних підприємств «Кіровоградоблагрошляхбуд»» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2012 року на 21429 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь дочірнього підприємства «Управління виробничо-технологічної комплектації Кіровоградської обласної аграрної господарської асоціації шляхо-будівельних підприємств «Кіровоградоблагрошляхбуд» судові витрати в сумі 560,28 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Повний текст постанови виготовлено 20 січня 2015 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей