Справа № 2а-165/12/2670
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-165/12/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2014 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Адідас-Україна" до Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Дочірнє підприємство "Адідас-Україна" звернувся до суду з позовом до Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків про скасування податкового повідомлення-рішення від 05 вересня 2011 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Міжрегіональне головне управління Міністерства доходів і зборів України - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у м. Житомирі проведено фактичну перевірку з питань дотримання порядку здійснення розрахунків операцій за товари (послуги), ведення касових операцій, вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій господарської одиниці Дочірнього підприємства «Адідас Україна» - магазину «Адідас», розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 77.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 19 серпня 2011 року № 0267/06/25/23/24251899.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 2.2, п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, а саме: - неоприбуткування готівкових коштів в повній сумі їх фактичних надходжень в книзі обліку розрахункових операцій (КОРО) № р/4 на підставі фіскального звітного чеку Z-звіту № 1065 від 17 серпня 2011 року на суму 17 679,50 грн.; - незабезпечення своєчасного оприбуткування готівкової виручки в розділі ІІ книги ОРО № р/4, яка зареєстрована 05 липня 2011 року, в якій підклеєні фіскальні звітні чеки з № 1010 від 26 червня 2011 року по № 1018 від 04 липня 2011 року на загальну суму готівкової виручки 67 158,00 грн. відображеної в КОРО № р/4. Попередня книга ОРО № р/3, закінчена 25 червня 2011 року, будь-яких записів щодо оприбуткування готівкової виручки на підставі Z-звітів з №1010 по №1018 в книзі ОРО № р/3 також не вчинено. Аналогічне порушення, відповідно, було виявлено у книзі ОРО № р/3, в якій не забезпечено оприбуткування готівкової виручки за фіскальними звітними чеками з №1016 від 29 червня 2011 року по №1021 від 04 липня 2011 року на загальну суму готівкової виручки 103 035,84 грн. (записи здійснено у книзі ОРО № р/4, яка зареєстрована 05 липня 2011 року). Загальна сума неоприбуткування готівкових коштів в книгах ОРО складає 188 873,34 грн.

На підставі встановлених порушень, Спеціалізованою Державною податковою інспекцією у м. Києві по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення від 05 вересня 2011 року № , яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 944 366,70 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 33 Закону України «Про Національний банк України» від 20 травня 1999 року № 679-XIV, для забезпечення організації готівкового грошового обігу Національний банк здійснює: 1) виготовлення та зберігання банкнот і монет; 2) створення резервних фондів банкнот і монет; 3) встановлення номіналів, систем захисту, платіжних ознак та дизайну грошових знаків; 4) встановлення порядку заміни пошкоджених банкнот і монет; 5) встановлення правил випуску в обіг, зберігання, перевезення, вилучення та інкасації готівки; 6) визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій; 7) визначення вимог стосовно технічного стану і організації охорони приміщень банківських установ.

Так, порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою, визначений Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою правління Національного банку України № 637 від 15 грудня 2004 року та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320.

В силу п. 2.2 Положення № 637, підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до п. 2.6 Положення № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Згідно абз. 3 п. 2.6 Положення № 637, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних реєстраційної книжки).

В силу п. 3.1 Положення № 637, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням платіжних карток, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Частиною 5 п. 2.6 Положення № 637 передбачено, що суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до п. 1.2 Положення № 637, оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Тобто, у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, відповідно до вимог глави 4 Положення, оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у книзі ОРО.

Дана позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України, викладеною у постанові від 01 квітня 2014 року у справі № 21-54а14.

Як вбачається з матеріалів справи, Дочірнє підприємство "Адідас-Україна" веде книги обліку розрахункових операцій.

Позивачем до перевірки були пред'явлені книги ОРО № р/3, № р/4, № р/3, № р/4.

Перевіркою встановлено, що врозділі ІІ книги ОРО № р/4, зареєстрованої 05 липня 2011 року, підклеєні фіскальні звітні чеки з № 1010 від 26 червня 2011 року по № 1018 від 04 липня 2011 року, копії відповідних аркушів з яких приєднані до справи. Загальна сума готівкової виручки становить 67 158,00 грн., що відображена в книзі ОРО № р/4.

Разом з тим, попередня книга ОРО № р/3, яка зареєстрована 17 листопада 2010 року, закінчена 25 червня 2011 року, однак будь-яких записів щодо оприбуткування готівкової виручки на підставі Z-звітів з № 1010 від 26 червня 2011 року по № 1018 від 04 липня 2011 року в книзі ОРО № р/3 не вчинено.

Перевіркою також було виявлено, що у книзі ОРО № р/4, яка зареєстрована 05 липня 2011 року, позивачем внесено інформацію у хронологічній послідовності у повній сумі надходжень за фіскальними звітними чеками з №1016 від 29 червня 2011 року по №1021 від 04 липня 2011 року на загальну суму готівкової виручки 103 035,84 грн.

При цьому, у попередній книзі ОРО № р/3 не забезпечено оприбуткування готівкової виручки на підставі Z-звітів з №1016 від 29 червня 2011 року по №1021 від 04 липня 2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що у вказаний період готівкові кошти оприбутковано позивачем шляхом проведення через реєстратор розрахункових операцій, що підтверджується фотокопіями звітів та відображення вказаної суми в Розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» вищезазначених КОРО № р/4 та № р/4 з подальшим продовженням ведення касових книг.

Крім того, зі змісту фотокопій книги ОРО № р/4, що містяться в матеріалах справи, слідує, що в розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» зроблено відповідний запис про оприбуткування коштів у сумі на підставі фіскального звітного чеку № 1065 від 17 серпня 2011 року на суму 17 679,50 грн., який був вклеєний до відповідної книги ОРО.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем надано докази, які підтверджують факт фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у книгах обліку розрахункових операцій, які зареєстровані у податковому органі, даних відповідних фіскальних звітних чеків.

При цьому, відповідачем не надано будь-яких доказів, які спростовували б зазначені записи, а також підтверджували відсутність даних записів саме під час перевірки.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що готівка була внесена платником податків до податкового та бухгалтерського обліку, оскільки її проведення через РРО, зазначення її в фіскальній пам'яті РРО, відображення на роздрукованих та збережених фіскальних звітах вклеєних до книг ОРО робить неможливим ухилення позивача від сплати податків.

Також, судом встановлено, що готівка отримана позивачем від покупців у зазначені в Акті дати була фактично оприбуткована та здана в банківську установу для перерахування на поточний рахунок ДП «Адідас Україна».

Разом з тим, відсутність запису про готівкові надходження за 26 червня 2011 року по 04 липня 2011 року на необхідних сторінках у книзі ОРО № р/3 та за 29 червня 2011 року по 04 липня 2011 року на необхідних сторінках у книзі ОРО № р/3 при фактичному оприбуткуванні зазначеної суми не свідчить про несвоєчасне оприбуткування готівки, а вказує на вчинення позивачем триваючого порушення, а саме: суб'єкт підприємницької діяльності протягом певного періоду не зберігав чеки у книзі обліку розрахункових операцій, за що відповідний орган державної податкової служби України може застосувати фінансову санкцію, передбачену ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Дана позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16 квітня 2013 року у справі № 21-89а13.

При цьому, за порушення позивачем порядку ведення та використання книг ОРО незареєстрованих у встановленому порядку передбачена інша відповідальність, встановлена законодавством.

Так, згідно п. 9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно п. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Тобто, передбачені даним пунктом фінансові санкції, можуть застосовуватися лише у разі встановлення факту неоприбуткування (неповного та/або несвоєчасного) оприбуткування готівки у касах підприємств, а не за порушення порядку ведення книги обліку розрахункових операцій (в даному випадку - за несвоєчасну реєстрацію книг ОРО).

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено оприбуткування готівкової виручки позивачем згідно із вказаними звітами, які внесені до книг ОРО, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у даному випадку відсутній склад правопорушення, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених пунктом 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача № від 05 вересня 2011 року є протиправним.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Дочірнього підприємства "Адідас-Україна" та їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлений 17.12.2014 року.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.