Справа № 804/12546/13-а
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Шабанова Д.В.
представника позивача: Шаверіна Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАГІОН 1» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування адміністративного позову зазначалося, що відповідачем безпідставно було зменшено позивачу суму розміру від'ємного значення податку на додану вартість та збільшено суму грошового зобов'язання з цього податку, оскільки податкові повідомлення-рішення, прийняті за актами попередніх перевірок позивача, на які контролюючий орган посилається в акті камеральної перевірки від 20.08.2013р. №339/2204/33275946, на підставі якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, були оскаржені ТОВ «ЛАГІОН 1» в судовому порядку, а, отже, не можуть вважатися узгодженими. Також ТОВ «ЛАГІОН 1» було оскаржено в судовому порядку рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 18.01.2013р., викладене листом за вих.№1549/10/18.2-15, про невизнання податковою звітністю податкової декларації ТОВ «ЛАГІОН 1» з податку на додану вартість за грудень 2012 року (за період, в якому виникла сума залишку від'ємного значення). За результатами апеляційного розгляду вимоги позивача про скасування цього рішення та визнання декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року поданою в день її фактичного подання були задоволені. Таким чином, рішення відповідача щодо присвоєння статусу «не визнано, як податкова звітність» звітності ТОВ «ЛАГІОН 1», а також податкові повідомлення-рішення, які були оформлені на підставі актів про проведення попередніх перевірок, не можуть бути підтвердженням порушень з боку позивача податкового чи іншого законодавства. Тим більше, що суми, визначені попередніми податковими повідомленнями-рішеннями, через їх оскарження є неузгодженими, тому не можуть бути використані відповідачем у якості підстави для висновків про завищення позивачем суми залишку від'ємного значення податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, оскільки зменшення суми цього від'ємного значення підлягає врахуванню лише після закінчення процедури адміністративного та/або судового оскарження відповідного податкового повідомлення-рішення. При цьому відповідачу було достеменно відомо про оскарження цих рішень, оскільки про це вказано навіть в акті камеральної перевірки позивача від 20.08.2013р. №339/2204/33275946.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав пред'явлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте у судове засідання його представник не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст.122 КАС України, суд розглянув дану справу без участі належним чином повідомленого про час, дату та місце розгляду справи представника відповідача - суб'єкта владних повноважень.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідачем було враховано наступні акти попередніх перевірок позивача: акт перевірки правомірності нарахування бюджетного відшкодування за січень 2013 року №1208/15-3/33275946 від 20.03.2013р., акт перевірки правомірності формування залишку від'ємного значення та повноти декларування податкових зобов'язань по декларації з податку на додану вартість за березень 2013 року №2116/15-3/33275946 від 21.05.2013р. та акт перевірки правомірності формування залишку від'ємного значення та повноти декларування податкових зобов'язань по декларації з податку на додану вартість за квітень 2013 року №2391/15-3/33275946 від 19.06.2013р., на підставі яких Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було винесено податкові повідомлення-рішення форми «В4», яким ТОВ «ЛАГІОН 1» зменшено суму бюджетного відшкодування та зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість.
Однак, означені податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем у судовому порядку, про що також зазначено в акті перевірки від 20.08.2013р. №339/2204/33275946.
Вирішуючи питання щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зважає на наступне.
Так, відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно п.200.3 ст.200 цього Кодексу при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Відповідно до п.200.6 ст.200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.
При цьому з поданої ТОВ «ЛАГІОН 1» довідки щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Додаток №2 до податкової декларації з ПДВ за червень 2013 року) вбачається, що періодом виникнення суми залишку від'ємного значення є грудень 2012 року (а.с.35).
Наведена обставина також була покладена відповідачем в обґрунтування висновків, зроблених у акті камеральної перевірки від 20.08.2013р. №339/2204/33275946.
Однак, не погодившись з висновком Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податковою звітністю податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо невизнання податкової декларації з ПДВ за грудень 2012 року неподаною, скасування рішення Лівобережної ОДПІ №1549/10/18.2-15 від 18.01.2013р. та зобов'язання прийняти декларацію з ПДВ за грудень 2012 року днем її фактичного подання та відобразити дані декларації в базах даних відповідача.
Постановою від 20.05.2013 року у справі №804/5617/13-а Дніпропетровський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив.
На означене рішення ТОВ «ЛАГІОН 1» була подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014р. у справі №804/5617/13-а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2013р. у цій справі була скасована та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ТОВ «ЛАГІОН 1» задоволено у повному обсязі: визнано протиправними дії Лівобережної ОДПІ щодо невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року як податкової звітності; скасовано рішення цього податкового органу №1549/10/18.2-15 від 18.01.2013р. та зобов'язано його прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2012 року ТОВ «ЛАГІОН 1» з додатками датою її фактичного отримання, а саме: 14.01.2013р., і відобразити показники цієї декларації в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку позивача (а.с.181).
Відповідно до приписів ст.254 КАС України рішення у цій справі є таким, що набрало законної сили.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, обставини, що встановлені постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014р. у справі №804/5617/13-а, є такими, що не потребують доказування при розгляді даної справи, а, отже, податкова звітність ТОВ «ЛАГІОН 1» з податку на додану вартість за грудень 2012 року є поданою у день її фактичного отримання контролюючим органом. Тому посилання відповідача на рішення Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, викладене в листі від 18.01.2013р. за вих.№1549/10/18.2-15 щодо не визнання цієї податкової декларації позивача податковою звітністю, як на підставу для висновків про неправомірне завищення позивачем значення рядка 24 податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2013 року, є необґрунтованими і спростовуються вищенаведеним.
Щодо доводів відповідача про обов'язок позивача відобразити суму зменшення залишку від'ємного значення податку на додану вартість на підставі раніше винесених податкових повідомлень-рішень форми «В4» в рядку 21.3 декларації з податку на додану вартість за червень 2013 року зі знаком «-», суд зазначає наступне.
Відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
За змістом п.п.14.1.179 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.
Згідно п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.
Відповідно до п.4.6.7 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1492 від 25.11.2011 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) рядок 21.3 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби.
Отже, в рядку 21.3 декларації з податку на додану вартість має відображатися сума грошового зобов'язання.
Зі змісту форми податкового повідомлення-рішення «В4», яка є додатком 8 до Порядку №1236, згідно, що при проведенні процедури адміністративного або судового оскарження протягом десяти календарних днів, наступних за днем її закінчення, частина суми від'ємного значення податку на додану вартість, яка була врахована у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні податкові) періоди, зменшується у картці особового рахунка платника податків, що ведеться в органі державної податкової служби.
З аналізу наведених норм можна дійти висновку про те, що у разі, коли за результатами перевірки податковим органом встановлено завищення задекларованого платником податку залишку від'ємного значення податкової декларації з ПДВ і виписано повідомлення-рішення за формою «В4» та якщо платником податку здійснювалось оскарження такого податкового повідомлення-рішення, яке після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження залишене без змін, то сума завищеного залишку від'ємного значення зі знаком «-» підлягає відображенню по картці особового рахунку платника податку протягом десяти календарних днів та по рядку 21.3 податкової декларації з ПДВ звітного періоду, з якому закінчено процедуру оскарження.
За змістом п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Згідно п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до п. 4.4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012р. №1236 у разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення за умови надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків не пізніше настання граничного строку сплати, зазначеного в податковому повідомленні-рішенні, структурний підрозділ, який склав таке податкове повідомлення-рішення, у день отримання ухвали вносить відповідні дані до реєстру податкових повідомлень-рішень. При цьому сума грошового зобов'язання в той самий день виводиться з реєстру податкових повідомлень-рішень та обліковується в окремому реєстрі до дня набрання рішенням суду законної сили Після прийняття судом рішення по суті, яке набрало законної сили, структурний підрозділ, який склав податкове повідомлення-рішення, що оскаржувалося, в день отримання відповідного рішення органом державної податкової служби вносить інформацію про таке рішення до зазначеного в попередньому абзаці окремого реєстру та підшиває копію рішення до матеріалів перевірки або безпосередньо до справи платника податків. У разі надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків після закінчення граничного строку сплати сума грошового зобов'язання, нарахована в картці особового рахунка платника податків, підлягає виведенню з неї до окремого реєстру, де вона міститься, до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Пунктом 4.5 цього ж Порядку встановлено, що після закінчення процедури адміністративного скарження та/або судового оскарження та набрання судовим рішенням законної сили суми узгодженого грошового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування, та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість в автоматичному режимі переносяться з реєстру податкових повідомлень-рішень (окремого реєстру, передбаченого пунктом 4.4 цього розділу) до автоматизованої інформаційної облікової системи органів державної податкової служби. Одночасно структурному підрозділу, що забезпечує адміністрування облікових показників та звітності, передаються паперові виписки з реєстр податкових повідомлень-рішень за день, до яких включається інформація щодо сум узгоджених грошових зобов'язань та інших показників, які переносяться до карток особових рахунків. Зазначені виписки передаються окремо від кожного структурного підрозділу, що складає податкові повідомлення-рішення, за підписом керівника такого структурного підрозділу.
Судом встановлено, що податкові повідомлення - рішення, винесені на підставі актів попередніх перевірок позивача, на які посилається відповідач, були оскаржені ТОВ «ЛАГІОН-1» в судовому порядку.
Таким чином, вище означені податкові повідомлення-рішення є неузгодженими. При цьому про їх оскарження відповідачу було відомо, що останнім визнається.
Дійсно, судові рішення, прийняті за результатами розгляду справ про оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень законної сили не набрали.
Разом з тим, у випадках, коли платник податків звертається до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, яким йому визначено суму грошового зобов'язання, таке грошове зобов'язання є неузгодженим до прийняття судом відповідного рішення, яке набрало законної сили.
При цьому норми чинного податкового законодавства не встановлюють обов'язок платника податку враховувати суму неузгодженого грошового зобов'язання у податковій звітності, тим більше, що визначені оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями суми грошових зобов'язань в обліковій картці цього платника податку не відображалися.
Таким чином, сума неузгодженого податкового зобов'язання правомірно не врахована платником податку при розрахунку податкових зобов'язань, податкового кредиту, визначення від'ємного значення та бюджетного відшкодування податку на додану вартість наступного податкового звітного періоду до моменту її узгодження, тобто, неузгоджена сума грошового зобов'язання, визначена оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, не повинна відображатися позивачем у податковій декларації з ПДВ за червень 2013 року.
За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та про його скасування, а, отже про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 2294,00грн., що підтверджується платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи (а.с.2), а відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 2294,00грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАГІОН 1» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова