Справа № 0870/11862/12
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2012-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2012 року о/об 12 год. 04 хв. Справа № 0870/11862/12 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Шаповаловій К.І., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція»

до Запорізької митниці Державної митної служби України

про визнання дій неправомірними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (надалі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці Державної митної служби України (надалі - відповідач) про: визнання неправомірними дій відповідача та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №112020000/2012/00035 від 13.11.2012; зобов'язання відповідача здійснити митне оформлення вантажу за ВМД 112020000/2012/000910 від 13.11.2012.

У позові позивач зазначив, що на виконання договору №69/80, укладеного 02.04.1998 позивачем з TUCSON MANAGEMENT LIMITED, на митну територію України 08.06.1998 надійшов вантаж: Flammoplast KS-1 (13000кг) KS-3 (175кг), Poliplast component «B». З моменту прибуття на митну територію України і по теперішній час вантаж знаходиться під митним контролем. 13.11.2012 позивачем подано до відповідача вантажно-митну декларацію №112020000/2012/000910 для митного оформлення вантажу і того ж дня відповідачем винесена Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №112020000/2012/00035, в якій зазначено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причини неподання разової (індивідуальної) ліцензії на здійснення зовнішньоекономічної операції та сертифікату відповідності (свідоцтва про визнання відповідності). Позивач, посилаючись на норми Митного кодексу в редакції від 12.12.1991, наказу Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації №95 від 30.06.1993 вважає, що на час митного контролю вантажу (08.06.1998) вантаж (код УКТЗЕД 3824 90 70 00) - не входив до переліку товарів, які підлягають обов'язковій сертифікації в Україні. Посилання відповідача у Картці відмови на постанову Кабінету Міністрів України №446 від 14.05.2008, наказ Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №28 від 01.02.2005 (якими передбачається наявність сертифікату відповідності на Flammoplast KS-1, KS-3 (код УКТЗЕД 3824 90 70 00)) позивач вважає неправомірним та таким, що порушує ст.58 Конституції України. Тільки через рік після поставки вантажу (08.06.1998) наказом Мінекономіки №563А від 29.07.1999 до нерезидента TUCSON MANAGEMENT LIMITED застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України.

Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження, на задоволенні позову наполягає.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення в яких зазначено, що не підлягає митному оформленню у зв'язку з неподанням документів, які підтверджують дотримання обмежень, встановлених відповідно до ст.197 Митного кодексу України, п.2, 7 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №436 «Про затвердження переліків товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України», а саме: разова (індивідуальна) ліцензія на здійснення зовнішньоекономічної операції та сертифікат відповідності (свідоцтво про визнання відповідності). До іноземного суб'єкта ЗЕД - TUSCON MANAGEMENT LTD, адреса Швейцарія, 67, Reu de la Servette, 1202, Geneve - застосовано санкції у вигляді індивідуального ліцензування згідно наказу Мінекономіки №563А від 29.07.1999 (дата початку дії санкції 03.08.1999). Згідно ст.ст.13, 37 Закону України від 16.04.1991 №959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність» та п.1.5 розділу 1 «Загальні положення» наказу Міністерства економіки України від 17.04.2000 №47 «Про затвердження Положення про порядок видачі разових (індивідуальних) ліцензій», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України віл 05.05.2008 за №259/4480 (зі змінами), індивідуальна ліцензія є підставою для митного оформлення товарів та здійснення розрахункових операцій у зовнішньоекономічній діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовані спеціальні санкції. Декларантом індивідуальну ліцензію не надано. Згідно наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28 «Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 04.05.2005 за №466/10746 (зі змінами), товар за кодом УКТЗЕД підлягає обов'язковій сертифікації в Україні. Згідно ч.1 п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2008 №446 «Про затвердження Порядку митного оформлення товарів, що ввозяться на митну територію України та підлягають обов'язковій сертифікації в Україні, і визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» митне оформлення вказаного товару з метою вільного обігу на митній території України завершується в разі подання сертифіката відповідності (свідоцтва про визнання відповідності). З урахуванням наведеного та на підставі ч.1 ст.162 КАС України відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження, проти позову заперечує.

Сторони під час розгляду справи у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, розглянувши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

Дослідженням міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №037811 встановлено, що 03.06.1998 на митну територію України через Чопську митницю ввезено товар Flammoplast KS-1, KS-3, Poliplast-К component «B», який з 08.06.1998 перебував під митним контролем Запорізької митниці.

Вказаний факт підтверджується і постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27.03.2000, винесеною за наслідками розгляду адміністративних матеріалів.

Судом досліджено надану позивачем вантажну митну декларацію (форма МД-2) №112020000/2012/000910 з штампом «Під митним контролем» датованим 13.11.2012.

Згідно вказаної вантажно-митної декларації за договором №69/80 від 02.04.1998 відправником TUCSON MANAGEMENT LIMITED поставлено до ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «ЗАЕС» товар (PIRO-SAFE Flammoplast KS-1 - 13000кг, KS-3 - 175кг; матеріал вогнезахисний який являє собою штукатурну суміш на водній основі, розфасовану у пластикові відра, яка наноситься на поверхню кабелів, та запобігає розповсюдженню вогню); код УКТЗЕД зазначено декларантом 3824 90 70 00. У вантажно-митній декларації зазначено про відмову у митному оформленні.

Згідно Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112020000/2012/00035 від 13.11.2012 у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено у зв'язку з неподанням документів, які підтверджують дотримання обмежень, встановлених відповідно до ст.197 Митного кодексу України, п.2, 7 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України №436 від 21.05.2012 «Про затвердження переліків товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України»: разової (індивідуальної) ліцензії на здійснення зовнішньоекономічної операції та сертифікату відповідності (свідоцтва про визнання відповідності). До іноземного суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності - TUCSON MANAGEMENT LIMITED застосовані санкції у вигляді індивідуального ліцензування наказом Міністерства економіки України №563А від 29.07.1999 (дата початку дії санкції 03.08.1999). Згідно ст.ст.16, 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», п.1.5 розділу 1 наказу Міністерства економіки України №47 від 17.04.2000 «Про затвердження Положення про порядок видачі разових (індивідуальних) ліцензій», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2008 за №259/4480, індивідуальна ліцензія є підставою для митного оформлення товарів та здійснення розрахункових операцій у зовнішньоекономічній діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовані спеціальні санкції. Декларантом індивідуальну ліцензію не надано. Згідно наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №28 від 01.02.2005 «Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.05.2005 за №466/10746, товар за кодом УКТЗЕД 3824 90 70 00 підлягає обов'язковій сертифікації в Україні. Згідно ч.1 п.4 постанови Кабінету Міністрів України №446 від 14.05.2008 митне оформлення вказаного товару з метою вільного обігу на митній території України завершується в разі подання сертифіката відповідності (свідоцтва про визнання відповідності).

Відповідно до умов договору №69/80, укладеного 02.04.1998 позивачем з TUCSON MANAGEMENT LIMITED, постачальник впродовж 30 календарних днів з моменту здійснення передоплати у повному обсязі здійснює постачання промислового обладнання відповідно специфікації на умовах СІР м.Енергодар, Україна.

Як з'ясовано судом і документально підтверджено, вантаж: PIRO-SAFE Flammoplast KS-1 - 13000кг, KS-3 - 175кг, Poliplast component «B» на митну територію України надійшов 08.06.1998.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

1. Згідно з ч.1, 2 ст.197 Митного кодексу України (який діяв на час винесення картки відмови, яка оскаржується) у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон України та їх митне оформлення здійснюються митними органами на підставі отриманих з використанням засобів інформаційних технологій документів, які підтверджують дотримання зазначених обмежень, виданих державними органами, уповноваженими на здійснення відповідних контрольних функцій, іншими юридичними особами, уповноваженими на їх видачу, якщо подання таких документів митним органам передбачено законами України. Переліки таких товарів (із зазначенням їх опису та коду згідно з УКТ ЗЕД ), а також порядок видачі відповідних дозволів та їх обігу з використанням засобів інформаційних технологій затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у ст.45 Митного кодексу України №1970-XII від 12.12.1991 (у редакції, чинній на час ввезення товару на мину територію України), декларування здійснюється шляхом заяви за встановленою формою (письмовою, усною тощо) точних даних про мету переміщення через митний кордон України товарів та інших предметів і про самі товари та інші предмети, а також будь-яких відомостей, необхідних для митного контролю та митного оформлення.

У п.8 «Положення про вантажну митну декларацію», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №574 від 09.06.1997 (чинному на час ввезення товару), ВМД вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах особистої номерної печатки інспектора митниці, що здійснив митне оформлення товару. Оформлена ВМД засвідчує надання суб'єкту зовнішньоекономічної діяльності права на розміщення товарів у визначений митний режим і підтверджує права та обов'язки зазначених у ВМД осіб щодо здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських та інших операцій.

Досліджена у суді вантажна митна декларація №112020000/2012/000910 має штамп «Під митним контролем» датованим 13.11.2012.

Відповідно до п.2, 3 ст.74 Митного кодексу України №1970-XII від 12.12.1991 (у редакції, чинній на час ввезення товару на мину територію України) не можуть бути пропущені через митний кордон України товари та інші предмети: щодо яких не було здійснено митного оформлення; які переміщуються через митний кордон України з порушенням положень цього Кодексу та інших актів законодавства України.

Тобто, заборон, які зазначені відповідачем у Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112020000/2012/00035 від 13.11.2012, на час митного контролю товару, ввезеного 08.06.1998 - не передбачено.

Згідно з ст.89 Митного кодексу України №1970-XII від 12.12.1991 товари та інші предмети можуть зберігатися під митним контролем протягом шести місяців, крім товарів та інших предметів з обмеженим строком зберігання. Товари та інші предмети (за винятком валюти та цінностей), зазначені у статті 86 цього Кодексу, зберігаються митницею доти, доки розмір сум складських митних зборів не досягне вартості цих товарів та інших предметів.

Судом досліджена Ухвала Господарського суду м.Києва від 02.12.2003 у справі №43/167 про порушення провадження про банкрутство, якою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Листом від 13.03.2006 (за вих.№07-19/715) позивач інформував відповідача про неможливість митного оформлення товарів з урахуванням мораторію, введеного Ухвалою Господарського суду м.Києва від 02.12.2003.

Судом досліджено Ухвалу Господарського суду м.Києва від 04.08.2009 у справі №43/167-23/260, якою провадження у справі про банкрутство ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» припинено.

Отже, на період дії мораторію митне оформлення товару, поданого до митного контролю 08.06.1998, було неможливим.

Пунктом 1 наказу Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації №95 від 30.06.1993, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.1993 за №112, затверджено «Перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні». Продукція, наведена в розділах 1-7, 9, 10 Переліку, підлягає обов'язковій сертифікації в Україні з 1 липня 1994 року, а продукція, наведена в розділі 8 Переліку, підлягає обов'язковій сертифікації в Україні з 1 січня 1995 року.

У «Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні» (який був чинним на час митного контролю вантажу - 08.06.1998) товар за кодом УКТЗЕД 3824 90 70 00 - відсутній, отже підстави до його сертифікації були відсутні.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №436 «Про затвердження переліків товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України» встановлено, що дана постанова набирає чинності з 01.06.2012.

Отже, застосування вказаного нормативного документа (постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №436) для правовідносин з митного оформлення товару, ввезеного в Україну 08.06.1998, є неправомірним.

З урахуванням наведених вище норм, суд погоджується з думкою позивача про те, що на час митного контролю вантажу (08.06.1998) вантаж (код УКТЗЕД 3824 90 70 00) - не входив до переліку товарів, які підлягають обов'язковій сертифікації в Україні.

2. Згідно Картки суб'єкта ЗЕД, до якого застосовані спеціальні санкції, наказу Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України №563А від 29.07.1999 «Про застосування спеціальної санкції - режиму індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України до іноземних суб'єктів господарської діяльності» (зі змінами) до іноземного суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності: TUSCON MANAGEMENT LTD, Швейцарська конфедерація, (юридична адреса: 67, Reu de la Servette, 1202, Geneve) застосовано санкції у вигляді індивідуального ліцензування (дата початку дії санкції 03.08.1999).

У міжнародній товарно-транспортній накладній CMR №037811 зазначено, що 03.06.1998 на митну територію України через Чопську митницю ввезено товар Flammoplast KS-1, KS-3, Poliplast-К component «B», який з 08.06.1998 перебував під митним контролем Запорізької митниці.

Тобто, товар ввезений в Україну, а умови договору №69/80 від 02.04.1998 виконані TUCSON MANAGEMENT LIMITED до застосування санкції у вигляді індивідуального ліцензування.

Крім того, у Картці суб'єкта ЗЕД, до якого застосовані спеціальні санкції режиму індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України зазначено, що назвою суб'єкта нерезидента є TUSCON MANAGEMENT LTD, а постачальником товару згідно з договором №69/80 від 02.04.1998 є TUCSON MANAGEMENT LIMITED.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» ліцензування зовнішньоекономічних операцій визначається як комплекс адміністративних дій органу виконавчої влади з питань економічної політики з надання дозволу на здійснення суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності експорту (імпорту) товарів.

За приписами ст.37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства. Індивідуальний режим ліцензування діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України та скасовується центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики.

У п.1.5 «Положення про порядок видачі разових (індивідуальних) ліцензій», затвердженого Наказом Міністерства економіки України 17.04.2000 №47, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2000 за №259/4480, зазначено, що разова (індивідуальна) ліцензія є підставою для митного оформлення товарів та здійснення розрахункових операцій у зовнішньоекономічній діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовані спеціальні санкції.

Згідно з п.4 «Порядку митного оформлення товарів, що ввозяться на митну територію України та підлягають обов'язковій сертифікації в Україні», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2008 №446, митне оформлення контрольованих товарів (крім товарів, зазначених у додатку 3) з метою вільного обігу на митній території України завершується в разі подання сертифіката відповідності (свідоцтва про визнання відповідності) та наявності в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби інформації про те, що контрольовані товари включено до Єдиного реєстру сертифікованої в Україні продукції.

З урахуванням зазначеного, вимоги відповідача, зазначені у Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112020000/2012/00035 від 13.11.2012 щодо надання індивідуальної ліцензії для митного оформлення товарів - суперечить вимогам законодавства.

Оскільки постачання TUCSON MANAGEMENT LIMITED товару 08.06.1998 до позивача передувало застосуванню до постачальника спеціальної санкції у вигляді індивідуального режиму ліцензування, то вимоги відповідача щодо надання такої ліцензії, застосування ст.ст. 16, 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», п.1.5 розділу 1 наказу Міністерства економіки України №47 від 17.04.2000 «Про затвердження Положення про порядок видачі разових (індивідуальних) ліцензій», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2008 за №259/4480 - не є правомірним.

Крім того, відмовляючи у здійсненні митного оформлення товару відповідач послався на норми постанови Кабінету Міністрів України №446 від 14.05.2008 «Про затвердження Порядку митного оформлення товарів, що ввозяться на митну територію України та підлягають обов'язковій сертифікації в Україні, і визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №436 «Про затвердження переліків товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України», ст.197 Митного кодексу України, Наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28 «Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.05.2005 за №466/10746, які були прийняті та набрали чинності вже після виникнення спірних правовідносин.

За приписами ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивних прав та обов'язків особи, у тому числі обов'язок особи надання документів для митного оформлення товару, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного обов'язку.

Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності. Отже, приписи нового нормативно-правового акта не можуть змінити обсяг прав та обов'язків, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами.

Таким чином, обсяг документів, надання яких для митного оформлення передбачалось станом на час перетину товаром митного кордону України, не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини.

З наведених вище підстав суд прийшов до висновку, що оскаржувані дії відповідача є неправомірними, а картка відмови є такою, що підлягає скасуванню.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1, ч.4 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 21.11.2011 за №2135/11/13-11 судам у резолютивній частині судового рішення слід зазначати обов'язок органу Державної казначейської служби України стягнути судові витрати із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунку суб'єкта владних повноважень-відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 71, 72, 94, 158-163, 183-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Запорізької митниці Державної митної служби України щодо відмови у митному оформленні поставленого 08.06.1998 в адресу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», за умовами Договору №69/80 від 02.04.1998, товару: PIRO-SAFE Flammoplast KS-1 - 13000кг, KS-3 - 175кг, Poliplast component «B».

Скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №112020000/2012/00035 від 13.11.2012.

Зобов'язати Запорізьку митницю Державної митної служби України здійснити митне оформлення вантажу за ВМД №112020000/2012/000910 від 13.11.2012.

Зобов'язати орган Державної казначейської служби України стягнути з Державного бюджету України в особі суб'єкта владних повноважень - Запорізької митниці Державної митної служби України судові витрати у сумі 32 грн. 19 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 27.12.2012.

Суддя О.О. Прасов