Справа № 2-а-1772/11/2170
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2013-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2013 р.Справа № 2-а-1772/11/2170

Категорія: 8.2.7 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко К.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О. Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Київської регіональної митниці про визнання дій неправомірними, стягнення митних платежів, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 червня 2011 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову по суті позовних вимог.

Постановою від 20 червня 2011 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Херсонський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської регіональної митниці про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню митних платежів, сплачених позивачем при отриманні у відділенні Укрпошти комп'ютера, що був придбаний позивачем через комп'ютерну мережу Інтернет, і надійшов до позивача з Німеччини у складі поштового міжнародного відправлення; про стягнення з відповідача сплачених митних платежів в розмірі 1297,83 грн. та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди від неправомірних дій відповідача.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, оскільки суд протиправно не застосував до спірних правовідносин п. 11 Переліку предметів, віднесених до особистих речей громадян, затвердженого Постановою КМУ від 13.12.2001 р. № 1652 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України продуктів харчування для власного споживання та перелік предметів, що не можуть бути віднесені до особистих речей».

Київська регіональна митниця письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що 19 лютого 2011 року на митну територію України на ім'я позивача (АДРЕСА_1) з Німеччини надійшло міжнародне поштове відправлення за митною декларацією 23 №СL418873764DЕ із вкладенням товарів: «Соmрutег РС Intel Dual Соге Е5700», вагою 10,24 кг., зазначеною митною вартістю 273,90 євро, яке було пред'явлено для проведення митного контролю Київській регіональній митниці.

Відповідач нарахував ввізне мито на вартість вказаного комп'ютера в сумі 589,92 грн., а також ПДВ в сумі 707,91грн., а всього платежів на суму 1 297,83 грн., які сплачені позивачем 22 лютого 2011р. при отриманні вказаного комп'ютера у відділенні Укрпошти.

Враховуючи приписи чинного законодавства та з урахуванням вартості комп'ютера - 273,90 євро, що становило 2949,61 грн. по курсу Національного банку України на день проведення митного оформлення та випуску у вільний обіг - 20.02.2011, суд першої інстанції встановив, що відповідач правомірно нарахував податки (обов'язкові платежі) в розмірі 2997,83 грн. (мито - 589,92 грн., податок на додану вартість - 707,91 грн.).

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 40 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення та оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, митне оформлення єдиного неподільного товару, вартість якого перевищує 200 євро та вага перевищує 50 кг, що ввозиться (пересилається) громадянином у супроводжуваному, несупроводжуваному багажі, надходить на адресу громадянина у міжнародному поштовому відправленні, здійснюється за умови його письмового декларування шляхом заповнення митної декларації, передбаченої для громадян, та після сплати громадянином або уповноваженою на те особою ввізного мита в розмірі 20 відсотків від митної вартості такого предмета, податку на додану вартість та у передбачених законодавством України випадках акцизного та інших зборів.

Аналогічну норму містить і п. 3.2 глави 3 Порядку справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) при митному оформленні товарів і предметів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 12.01.2006 № 5 (в редакції наказу Державної митної служби України від 24.12.2008 № 1455, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.01.2009 за № 56/16072)

Оскільки митна вартість придбаного позивачем комп'ютера становить 273,90 євро, а вага - 10,24 кг., тому згідно з п. 2.2 глави 2 Порядку справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) при митному оформленні товарів сумарна митна вартість яких не перевищує 1000 євро, та/або загальна вага яких не перевищує 100 кг, за уніфікованою митною квитанцією МД-1 (оглядовим розписом М-15) позивачу правомірно нараховані такі види податків і зборів (обов'язкових платежів) як ввізне мито за ставкою в розмірі 20 відсотків митної вартості товарів та податок на додану вартість.

Апеляційний суд не приймає доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки до спірних правовідносин не може бути застосований п. 11 Переліку предметів, віднесених до особистих речей громадян, затвердженого Постановою КМУ від 13.12.2001 р. № 1652, оскільки ч. 1 ст. 1 «Визначення термінів» Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення та оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», визначено, що особисті речі - предмети першої необхідності, призначені, в першу чергу, для забезпечення життєдіяльності власника-громадянина, є власністю такого громадянина, призначені виключно для власного користування такого громадянина, не є товаром та не призначені для відчуження або передачі іншим особам, відповідають меті та цілям перебування за кордоном.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 70, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ч. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д Домусчі

суддя О.О.Кравець

суддя Л.П.Шеметенко