Справа № 804/14278/13-а
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Шабанова Д.В.
представника позивача: Кулєш Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Приватного акціонерного товариства «Комета»
до Північної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
У судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений адміністративний позов та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання з розгляду справи не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що є відповідні відомості в матеріалах справи, надав клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.
Згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, ст.81, ст.82 Податкового кодексу України та на підставі плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на ІІ квартал 2011 року, наказу Північної МДПІ у м. Кривому Розі Дніпропетровської області від 20.04.2011р. №528, а також направлень від 16.06.2011р. №140/231, №141/231, №142/233 та №143/171, працівниками цього податкового органу була проведена документальна планова виїзна перевірка Українсько-кіпрського виробничо-торгівельного акціонерного товариства «Комета» з іноземними інвестиціями з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010р. по 31.03.2011р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010р. по 31.03.2011р. (а.с.80,86)
Означена перевірка проводилась з 17.05.2011р. по 30.06.2011р. При цьому термін перевірки продовжувався на 10 робочих днів, в тому числі відповідно до наказу №915 від 15.06.2011р. на п'ять робочих днів з 16.06.2011р. по 22.06.2011р. та згідно наказу №938 від 22.06.2011р. на п'ять робочих днів з 23.06.2011р. по 30.06.2011р. При цьому листом від 10.06.2011р. за вих.№2-370 ПрАТ «Комета» повідомило податковий орган про неможливість проведення перевірки 14.06.2011р. через відсутність в.о.голови правління та в.о.головного бухгалтера у зв'язку із їх відрядженням, а також через неможливість надати до перевірки первинні документи. Таким чином, 14.06.2011р. перевірка фактично не проводилася, отже, цей день не включено у кількість днів продовження проведення перевірки (а.с.80-82).
При цьому продовження перевірки позивача на 10 робочих днів відповідає приписам п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України, яким передбачено, що тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу (планові перевірки), не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів; продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу (планових перевірок), можливе за рішенням керівника органу державної податкової служби не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.
Зважаючи на те, що позивач не відноситься ні до великих платників податків, ні до суб'єктів малого підприємництва, а є у розумінні приписів п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України іншим платником податків, термін проведення планової перевірки якого становить 20 робочих днів, а продовження строків проведення цих перевірок - не більш як на 10 робочих днів, що позивачем визнається, відповідачем правомірно було проведено планову перевірку ПрАТ «Комета» з 17.05.2011р. по 30.06.2011р. з фактичним продовженням термінів цієї перевірки в рамках вказаного періоду на 10 робочих днів.
Таким чином, доводи позивача про порушення відповідачем порядку проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Комета» свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли та спростовуються вищенаведеним.
Судом також встановлено, що за результатами проведення означеної перевірки було складено акт від 07.07.2011р. №103/231/05825863 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Українсько-кіпрського виробничо-торгівельного акціонерного товариства «Комета» з іноземними інвестиціями з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010р. по 31.03.2011р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010р. по 31.03.2011р.», яким, зокрема, зафіксовано встановлені в ході перевірки порушення позивачем приписів п.4.1 ст.4, п.п.7.2.3, п.п.7.2.8 п.7.2, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого останнім занижено податок на додану вартість на загальну суму 198924,00грн., а також порушення приписів п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4, п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», внаслідок чого занижено податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 3312,12грн. та порушення п.2.8, п.3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004р. №637, що виявилося у перевищенні у квітні 2010 року ліміту залишку готівки в касі та видачі готівки з каси, що непідтверджена підписом одержувача у видатковому документі (а.с.8-75).
Так, перевіркою встановлено, що ПрАТ «Комета» відповідно до декларацій з податку на додану вартість, поданих до контролюючого органу, задекларувало наступні податкові зобов'язання з цього податку:
- за квітень 2010 року - 131323,00грн. (разом з тим, відповідно до бухгалтерського обліку позивача дані податкові зобов'язання становлять 132927,00грн., що свідчить про їх заниження на 1604,00грн.);
- за грудень 2010 року - 161320,00грн. (разом з тим, відповідно до бухгалтерського обліку позивача дані податкові зобов'язання становлять 161370,00грн., що свідчить про їх заниження на 50,00грн.);
При цьому судом встановлено, що не до всіх з вищеозначених податкових декларацій ПрАТ «Комета» було надано копії реєстру виданих податкових накладних, зокрема, такі реєстри не були надані до податкових декларацій за лютий 2010 року, за квітень 2010 року та за лютий 2011 року. Однак, відомостями тих реєстрів, що були в наявності, підтверджуються дані перевірки про заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість ПрАТ «Комета» за жовтень 2010 року, за грудень 2010 року та за січень 2011 року.
Так, відповідно до приписів п.4.1 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).
Згідно п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 цього Закону податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). У разі коли частка товару (робіт, послуг) не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби України, та враховується у визначенні загальних податкових зобов'язань. Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов'язань із сплати податків.
Приписами п.п.7.2.8 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню цим податком, а також які не є об'єктами оподаткування згідно із статтею 3 та звільнених від оподаткування згідно із статтею 5 цього Закону. Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях, форма і порядок заповнення яких визначаються відповідно до закону. Платник податку веде реєстр отриманих та виданих податкових накладних у документальному або електронному вигляді за його вибором, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку продавця, який надав податкову накладну такому платнику податку. Платники податку подають органу державної податкової служби на безоплатній основі разом з податковою декларацією за відповідний звітний період копії реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.
При проведенні документальної (планової або позапланової виїзної) перевірки платник податку зобов'язаний забезпечити доступ податковому інспектору до реєстру податкових накладних та у разі ведення його в електронному вигляді - надати носій електронної інформації за власний рахунок. При цьому носій електронної інформації повинен зберігатися платником податку протягом строку давності, встановленого законом. Платник податку повинен використовувати будь-яку з найбільш поширених операційних комп'ютерних систем в Україні за власним вибором, які будуть запропоновані центральним податковим органом.
Відповідно до п.7.3 ст.7 вказаного Закону датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.
За таких обставин, позивачем, в порушення приписів п.4.1 ст.4, п.п.7.2.3, п.7.2, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» було занижено податкові зобов'язання по операціям з поставки гранітної продукції (блоків, плит та ін.) кінцевому споживачу на загальну суму 153567,00грн., з огляду на те, що ним не було задекларовано ці зобов'язання за наявності відповідних документів, що свідчили про їх виникнення (податкових накладних, прибуткових ордерів).
Також судом встановлено, що ПрАТ «Комета» було безпідставно відкориговані податкові зобов'язання з податку на додану вартість по господарській операції з ОСОБА_6 за жовтень 2010 року на суму 5553,00грн.
Так, згідно п.4.5 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню у разі якщо після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала.
У зв'язку із цим ПрАТ «Комета» була виписана податкова накладна №497 від 08.10.2010р., яка включена до реєстру виданих податкових накладних за жовтень 2010 року, який було надано до перевірки.
Реалізація даних блоків відображена позивачем в оборотно-сальдові відомості по бухгалтерському рахунку 361 «Розрахунки з покупцями» по контрагенту ТОВ «ВТД «Будкамінь» за жовтень 2010 року, а сума податку на додану вартість у розмірі 5552,50грн. включена до реєстру виданих податкових накладних та декларації з податку на додану вартість за цей період.
Таким чином, позивачем у листопаді 2010 року було зменшено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість на 5552,50грн., яка у жовтні 2010 року фактично до таких податкових зобов'язань не включалась, що, в порушення приписів п.4.1, п.4.5 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість», призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість у листопаді 2010 року на 5552,50грн.
Так, п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За змістом п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 вказаного Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).
Разом з тим, згідно приписів п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.
Судом встановлено, що позивачем було віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, не підтверджені податковими накладними по наступним контрагентам:
- ТОВ «Ноксен» у розмірі 63,80грн. (декларація з податку на додану вартість за березень 2010 року), відповідні податкові накладні не надано;
За таких обставин, враховуючи всі вищеозначені порушення, позивачем було занижено податок на додану вартість за період з 01.01.2010р. по 31.03.2011р. на загальну суму 198924,00грн.
Жодних доказів на спростування вказаних порушень, як-то податкових накладних, на підтвердження правомірності декларування податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ «Сервіс-Інвест», ТОВ «Ноксен», ТОВ «Гранд-Альянс», ПП «Будремметторг», ТОВ «Будівельна компанія «Малекс» та ТОВ «Відатрейд», чи пояснень та розрахунків по заниженню податкових зобов'язань по операціям з поставки гранітної продукції (блоків, плит та ін.) кінцевим споживачам, та відносно помилкового коригування податкових зобов'язань по ОСОБА_6 та податкового кредиту тощо, позивачем надано не було.
Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки з досліджених судом доказів та зі змісту акту перевірки вбачається, що контролюючим органом було повно та всебічно досліджено первинну та бухгалтерську документацію позивача та саме на підставі детального аналізу цих документів здійснено викладені в акті перевірки висновки.
Так, саме з аналізу бухгалтерської документації та первинної документації, наданої до перевірки, відповідачем було зроблено висновок про заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість по операціям з поставки гранітної продукції (блоків, плит та ін.) кінцевому споживачеві на загальну суму 153567,00грн., які були фактично задекларовані ПрАТ «Комета» у податковій звітності, що подавалася до контролюючого органу, і не відповідали тим даними, що містилися у первинній документації (так, у акті перевірки наведено перелік тих первинних документів, які не знайшли свого відображення у податковому обліку позивача).
Крім того, відповідачем наведено детальні розрахунки із посиланням на відповідну первинну документацію на обґрунтування своїх висновків про здійснення позивачем помилкового коригування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту, які були наведені вище.
Відповідно до п.2.8 Положення №637 підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку.
Судом встановлено, що відповідно до наказу ПрАТ «Комета» від 31.03.2010р. №24-ПА «Про затвердження ліміту залишку готівки у касі» ліміт залишку готівки в касі цього підприємства з 01.04.2010р. по 30.06.2010р. становить 4193,00грн.
Згідно сторінки 235 касової книги позивача залишок готівки на кінець робочого дня за 30.04.2010р.складає 3757,71грн.
Жодних доказів на спростування встановлених перевіркою обставин позивачем не надано, в тому числі жодного первинного документа, з посиланням на те, що первинні документи були загублені при переїзді підприємства в офісне приміщення за іншою адресою.
При цьому, п.3.5 Положення №637 встановлено, що у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа. Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.
Відповідно до п.7.24 Положення №637 у разі виявлення під час перевірок видаткових касових ордерів або видаткових відомостей, у яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача (абзац другий пункту 3.5 цього Положення), сума готівки за такими видатковими документами додається до залишку готівки в касі виключно в день, у якому оформлено зазначені видаткові документи, і надалі зазначена сума не береться для розрахунку понадлімітних залишків готівки.
Зважаючи на те, що готівка у сумі 2535,29грн. не була підтверджена підписом одержувача, згідно п.7.24 Положення №637, вона була додана до суми фактичного залишку готівки у касі підприємства станом на кінець робочого дня за 30.04.2010р., яка, як зазначалося вище, становила 3757,71грн. Таким чином, загальна сума залишку готівки в касі ПрАТ «Комета» на кінець робочого дня за 30.04.2010р. склала 6293,00грн.
Оскільки відповідно до наказу позивача від 31.03.2010р. №24-ПА ліміт залишку готівки в касі цього підприємства з 01.04.2010р. по 30.06.2010р. має становити 4193,00грн., а фактично станом на кінець робочого дня за 30.04.2010р. він склав 6293,00грн., податковим органом зроблено вірний висновок про перевищення ПрАТ «Комета» встановленого ліміту залишку готівки в касі підприємства за 30.04.2010р. на суму 2100,00грн.
Відповідальність за вказане порушення передбачена Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995р. №436/95, згідно пункту 1 якого встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.
Підпунктом 4.2.9 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено, що до складу загального місячного оподатковуваного доходу, зокрема, включається: дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо (за винятками, передбаченими пунктом 4.3 цієї статті), а саме у вигляді: а) вартості використання житла, інших об'єктів матеріального або нематеріального майна, наданих платнику податку у безоплатне користування, за винятком, коли таке надання зумовлене виконанням платником податку трудової функції чи передбачене нормами трудового договору (контракту) або відповідно до закону, у встановлених ними межах, а також за винятком користування автомобільним транспортом, наданих платнику податку його працедавцем-резидентом, який є платником податку на прибуток підприємств; б) вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених у підпункті 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»; в) вартості послуг домашнього обслуговуючого персоналу, безоплатно отриманих платником податку, включаючи працю підпорядкованих осіб, а також осіб, що перебувають на військовій службі чи є заарештованими або ув'язненими. Під терміном «послуги домашнього обслуговуючого персоналу» розуміються послуги з побутового обслуговування фізичної особи, членів її сім'ї або від імені чи за їх дорученням - будь-якої третьої особи, включаючи ремонт або спорудження об'єктів рухомого чи нерухомого майна, що належать таким особам або використовуються ними; г) суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що підлягають обов'язковому відшкодуванню згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим Законом; д) суми фінансової допомоги, включаючи суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства; е) вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), а також суми знижки з ціни (вартості) товарів (послуг), що перевищує звичайну, розраховану за правилами визначення звичайних цін (у розмірі такої знижки), крім випадків, передбачених пунктом 4.3 цієї статті. Якщо додаткові блага надаються у формах, відмінних від грошової, об'єкт оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 3.4 статті 3 цього Закону.
Відповідно до п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.
Судом встановлено, що ПрАТ «Комета» у березні 2010 року було перераховано кошти підприємства в рахунок оплати штрафів ДАІ за порушення Правил дорожнього руху у загальній сумі 3400,00грн., а у березні та квітні 2010 року - в рахунок оплати штрафу Управління Пенсійного фонду України у сумі 765,00грн.
Зазначені суми штрафів з заробітної плати робітників не утримувались, отже, кошти ПрАТ «Комета», сплачені в рахунок відшкодування цих штрафів, є додатковим благом, отриманим цими працівниками від свого працедавця у розумінні приписів п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а, отже, вважається доходом, що входить до складу загального місячного оподатковуваного доходу вказаних працівників.
Однак, позивачем, як податковим агентом, не було утримано з вказаних сум доходів відповідний податок з доходів фізичних осіб, що є порушенням приписів п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8 вищевказаного Закону.
Слід зазначити, що наявність цих порушень позивачем фактично ні у позовній заяві, ні у судовому засіданні не заперечувалася, також ПрАТ «Комета» не надано жодного доказу на спростування їх наявності.
Крім того, судом було встановлено, що ПрАТ «Комета» протягом перевіряємого періоду було укладено наступні договори оренди транспортних засобів з фізичними особами-працівниками позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4:
- договір б/н від 26.01.2010р. щодо автомобіля марки Nissan;
- договір б/н від 01.07.2010р. щодо автомобіля марки DEO Lanos 2001 р.в.;
- договір б/н від 12.04.2010р. щодо автомобіля марки Nissan QASHQAI.
Перевіркою встановлено, що ці договори не були посвідчені нотаріально.
При цьому означені договори, які і інші первинні документи, позивачем суду надані не були з посиланням на їх втрату при переїзді з одного місця розташування та інше.
Однак, позивачем фактично визнається та не заперечується той факт, що вищевказані договори оренди транспортних засобів з фізичними особами - працівниками ПрАТ «Комета» ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були посвідчені нотаріально.
Так, відповідно до вимог ч.2 ст.799 Цивільного кодексу України - договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Зважаючи на наведене, вищезазначені договори оренди транспортних засобів з фізичними особами - працівниками ПрАТ «Комета» ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважаються укладеними з порушенням вимог ч.2 ст.799 Цивільного кодексу України, тобто, не посвідчені нотаріально.
Позивачем не надано суду доказів реєстрації орендованих автомобілів в органах Державтоінспекції України, що мало бути здійснено на виконання вимог п.15 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. №1388, орендовані автомобілі не реєструвались в органах Державтоінспекції України.
Також позивачем не надано доказів передачі орендованих автомобілів штатним водіям ПрАТ «Комета», та доказів того, що вони використовувались вказаними особами на виконання господарських потреб підприємства, отже, ці автомобілі використовувались їх власниками задля власних потреб.
Таким чином, позивачем фактично були покриті витрати фізичних осіб - працівників ПрАТ «Комета» ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 внаслідок відшкодування їх витрат на бензин при експлуатації їх власних автомобілів за неоформленими належним чином договорами оренди цих транспортних засобів.
Отже, фактично ПрАТ «Комета» було надано додаткове благо цим робітникам у розумінні приписів п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», яке, відповідно до вказаної норми Закону, підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, що позивачем, як податковим агентом, у даному випадку зроблено не було в порушення приписів п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8 вищевказаного Закону.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на те, що ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Оскільки позивачем при подачі цього адміністративного позову, який носить майновий характер, було сплачено лише частину судового збору у розмірі 458,81 грн. (а.с.2), з нього має бути стягнута решта суми судового збору у розмірі 4129,19грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в :
У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Комета» до Північної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова