Справа № 2а-821/12/1370
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року Справа № 9104/123142/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського обласного центру зайнятості на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського обласного центру зайнятості про стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівського обласного центру зайнятості в якому просила стягнути з відповідача грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2012 року адміністративний позов задоволено, зобов'язано Львівський обласний центр зайнятості нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних посадових окладів відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівський обласний центр зайнятості оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивач була звільнена з роботи за ініціативою роботодавця за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, а аж ніяк не з підстави виходу її від роботодавця на пенсію - підставою для її звільнення саме за цією статтею та саме у період дії повідомлення про заплановане скорочення слугувала заява позивача, власноручно нею написана та підписана. Позивач скористалась своїм правом дострокового виходу на пенсію (хоча вона могла б і надалі працювати в роботодавця (якщо б не погодилась на дострокове звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпПУ), могла б після свого звільнення від роботодавця працевлаштуватися - самостійно чи за допомогою служби зайнятості, і це теж було б її правом. Крім того, апелянт зазначає, що Закон України «Про державну службу» є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері державної служби, і всі інші закони і підзаконні нормативно-правові акти, що в тій чи іншій мірі стосуються державної служби, застосовуються в тій частині, що не суперечать Закону України «Про державну службу». Стаття 37 цього Закон не передбачає (ані прямо, ані опосередковано) права на отримання 10-ти посадових окладів колишнім державним службовцям, трудові відносини з якими припинені відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпПУ (іншої підстави для звільнення з Львівського обласного центру зайнятості як від роботодавця ні в трудовій книжці, ні в заяві про звільнення з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпПУ тощо не зазначено), - отож, право на виплату 10-ти посадових окладів, на думку апелянта, виникає лише на підставі припинення трудових відносин у зв'язку з виходом на пенсію безпосередньо від роботодавця (фактичного виходу на пенсію з державної служби у зв'язку з досягненням встановленого пенсійного віку (а не дострокового виходу на пенсію державного службовця)).

Також апелянт зазначає, що відповідно до п 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12 1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при припиненні трудового договору вихідна допомога виплачується у випадку і в розмірі, передбачених як ст. 44 КЗпПУ, так і іншими нормами закону. Наприклад, при звільненні державного службовця у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі вихідна допомога виплачується йому не за ст. 44 КЗпПУ, а згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу». Тобто, Верховний Суд України цією постановою в даному випадку роз'яснив необхідність виплати грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про державну службу», саме у випадку звільнення державного службовця у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі. Отож, цим пунктом акцентовано, що такому державному службовцю (звільненому з підстави виходу на пенсію у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі) виплачується грошова допомога тільки відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу», а не відповідно до ст. 44 КЗпПУ - тобто, це є різні види грошових допомог, які виплачуються залежно від підстави звільнення від роботодавця (така підстава може бути одна).

Апелянт вважає, що в даній спірній ситуації позивача було звільнено саме за п. 1 ст. 40 КЗпПУ, виплачено грошову допомогу відповідно до ст. 44 КЗпПУ, про що зроблено запис до наказу про її звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпПУ, що теж свідчить про відсутність правових підстав у Львівського обласного центру зайнятості щодо виплати позивачу ще й 10-ти посадових окладів.

Згідно з п. 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу» державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу не менше 10-ти років виплачується грошова допомога в розмірі 10-ти посадових окладів.

На думку апелянта, в формулюванні цієї статті визначальним є отримання такої грошової допомоги саме державним службовцем і саме у разі виходу державного службовця на пенсію від роботодавця.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 25.01.1993 року Львівським обласним центром зайнятості прийнята на посаду головного бухгалтера Червоноградського міського центру зайнятості. 27.04.1994 року у зв'язку із зміною штатного розпису призначена начальником відділу-головний бухгалтер. 04.07.1994 року прийняла присягу державного службовця та їй присвоєно звання державного службовця 13 рангу. Відповідно до Наказу від 26.09.2011 р. № 247 ОСОБА_2 звільнена з посади начальника відділу бухгалтерського обліку - головного бухгалтера Червоноградського міського центру зайнятості 27 вересня 2011 року у зв'язку з скороченням штатів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати та компенсації за 15 календарних днів невикористаної додаткової оплачуваної відпустки за стаж державної служби за 2009 рік та 15 календарних днів невикористаної додаткової відпустки за стаж державної служби за 2010 рік, 15 календарних днів невикористаної додаткової оплачуваної відпустки за стаж державної служби за 2011 рік та 20 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 25.01.2011 року по 27.09.2011 року. ОСОБА_2 звернулась до директора Львівського обласного центру зайнятості з заявою про виплату їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних посадових окладів у зв'язку з виходом на пенсію держаного службовця. Листом від 07.10.2011 р. № 17-3323/0-11 на заяву позивача Львівський обласний центр зайнятості відмовив у виплаті їй 10 посадових окладів у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу», оскільки статтею 37 Закону України «Про державну службу» не встановлено право на отримання 10 посадових окладів державним службовцем, трудові відносини з яким припинені відповідно до п. 1 або п. 2 ст. 40 КЗпП України, і у якого лише за цих підстав, а не інших, виникає право на звернення до відповідного пенсійного органу щодо дострокового призначення пенсії у порядку, визначеному законодавством України, а право на виплату 10 посадових окладів виникає лише на підставі припинення службово-трудових відносин у зв'язку з виходом на пенсію

Постановляючи рішення суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії.

Дана стаття була виключена з Закону, однак, ці зміни рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 були визнані неконституційними.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років.

Частиною 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Також суд вірно зазначив, що норми статті 37 Закону України «Про державну службу» виплату грошової допомоги пов'язують з двома умовами: виходом на пенсію і стажем державної служби не менш як 10 років. Окрім того, норми статті 37 вказаного Закону не передбачають виключень або обмежень щодо виплати грошової допомоги у разі звільнення особи за статтею 40 КЗпП України або будь-якою іншою.

Також судом з'ясовано, що у позивача наявний стаж державної служби не менше 18 років.

Вірним є висновок суду про те, що позивач вийшов на пенсію, як державний службовець на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, а тому не втратив права на отримання грошової допомоги, передбаченої ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Крім того суд першої інстанції вірно зазначив, що положення ст. 37 Закону України «Про державну службу» про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів не ставлять в залежність обставин виходу на пенсію з настанням граничного віку чи у зв'язку зі скороченням штату.

Відповідно до листів Міністерства праці та соціальної політики від 28.06.2011 року № 234/13/84-11 та від 31.01.2012р. №53/13/155-12, в яких Міністерство роз'яснює, що згідно п.п. «г»п.1 ст.26 Закону України «Про зайнятість населення»(у редакції, чинній до 1 жовтня 2011 року) працівникам, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законом строку осіб перед пенсійного віку, які мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії. Цією нормою закону встановлена додаткова соціальна гарантія з боку держави для певної категорії громадян, а саме право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку за певних умов. Використання особою такої додаткової гарантії не може бути підставою для позбавлення особи інших належних їй соціальних гарантій, встановлених іншими законами. У даному випадку - права на встановлену статтею 37 Закону України «Про державну службу» грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів у разі виходу такої особи на пенсію за наявності стажу державної служби 10 років, в тому числі і дострокову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки відповідач зобов'язаний був виплатити позивачу грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, так як позивач за своїм віком, страховим стажем та стажем державної служби набув право на достроковий вихід на пенсію відповідно до статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

З огляду на це суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Львівського обласного центру зайнятості - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2012 року по справі № 2а-821/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 16.01.2015року