Справа № 804/11891/13-а
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2014 рокусправа № 804/11891/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у вікритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружнго адміністративного суду від 04 листопада 2013 року по справі № 804/11891/13-а за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західно-Донбасської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просить визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 08.08.2013р. № про сплату 305554,50грн. з податку на додану вартість та від 08.08.2013р. № про сплату 78574,42грн. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є незаконними, мотивуючи тим, що перевіряючими під час проведення перевірки, не надано належної оцінки наявним первинним документам, а також не враховано, що з 01.01.2011р. по 31.03.2011р. він здійснював діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить визнати недійсним податкові повідомлення-рішення Західно-Донбасської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровьській області від 08.08.2013р. № 702, .

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив.

Представник позивача за дорученням в судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи, а тому справу розглянуто без участі відповідача

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи з 14.06.2013р. по 08.07.2013р. (термін проведення перевірки продовжувався на підставі наказу від 01.07.2013р. №474), відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1, вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р., за результатами якої складено акт №2-17/2- від 15.07.2013 року.

Згідно вказаного Акту перевірки, фахівцями Західо-Донбаської ОДПІ встановлено порушення вимог п.6 ст.128 Господарського кодексу України та пункту 8 "Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку", затвердженого наказом ДПА України від 29.10.1999р. №599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999р. за №752/4045 - неналежне ведення обліку доходів, а саме заниження обсягу виручки за І квартал 2011 року в розмірі 49 684,87грн.

Відповідно до пп.2.2.3 п.2.3 вказаного Акту перевірки, встановлено порушення вимог п.177.1, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України та ч.6 ст.128 Господарського кодексу України - неналежне ведення обліку доходів та витрат, а саме - заниження оподатковуваного доходу за 2011 рік на 306 369,98грн., за 2012 рік на 86 900,23грн.

У розділі 2.4 вказаного Акту перевірки, фахівцями відповідача встановлено, що за результатами попередньої перевірки (Акт перевірки №156/17/2- від 03.11.2011р. ФОП ОСОБА_1 за період з 01.07.2008р. по 31.12.2010р.), ФОП ОСОБА_1 повинен був зареєструватися платником податку на додану вартість з серпня 2009р. Отже, грошові кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2011р. повинні оподатковуватися податком на додану вартість.

ФОП ОСОБА_1 задекларовано за період з 17.06.2011р. по 31.12.2012р. зобов'язань по податку на додану вартість в розмірі 819 444грн. Грошові кошти у розмірі 1 150 220грн., які надійшли на розрахунковий рахунок з 01.01.2011р. по 16.06.2011р. є об'єктом оподаткування ПДВ. В порушення п. 187.1 ст.187 розділу V Податкового кодексу занижено суму податкових зобов'язань з ПДВ за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. на суму 230 044,00грн.

ФОП ОСОБА_1 задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість в розмірі 385 810грн. В порушення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу ФОП ОСОБА_1 завищено податковий кредит за рахунок включення вартості придбаних запчастин та паливно-мастильних матеріалів, які не пов'язані з веденням господарської діяльності (при отриманні доходу від оптової торгівлі молоком). За результатами перевірки встановлено, що за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. завищено податковий кредит з ПДВ на суму 59 733,00грн.

На підставі Акту №2-17/2- від 15.07.2013 року, Західно-Донбаською об'єднаною ДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області 08.08.2013 року винесені податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 305 554,50грн. (за основним платежем - 289 777грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 15 777,50грн.),

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 78 574,42грн. (за основним платежем - 62 859,53грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 15 714,89грн.).

Також, з акту перевірки встановлено та не заперечується позивачем, що в період з 01.01.2011р. по 31.03.2011р. ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування. Починаючи з 01.04.2011р. по 31.12.2012р. ФОП ОСОБА_1 здійснював діяльність на загальній системі оподаткування у сфері оптової торгівлі молочними продуктами.

Види діяльності ФОП ОСОБА_1: 51.33.0 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, олією, тваринним маслом та жирами, 93.05.0 Надання інших індивідуальних послуг, 60.24.0 Діяльність автомобільного вантажного транспорту, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №9287796 від 29.03.2011р., копія якого наявна в матеріалах справи.

Платником ПДВ ФОП ОСОБА_1 зареєстрований у Юр'ївському відділенні Західно-Донбаській ОДПІ 17.06.2011р., що підтверджується Свідоцтвом Державної податкової адміністрації України про реєстрацію платника податку на додану вартість №100341386 від 17.06.2011р.

В перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 здійснював торгівлю молочними продуктами та транспортуванням молока власним транспортом, що підтверджується Договором на закупівлю молока №0018 від 30.03.2011р. укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Молочний Дім"; Договором на закупівлю молока №11 від 14.12.2011р. укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Молочний Дім"; Договором купівлі-продажу молока від 01.05.2012р. укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1; Договором купівлі-продажу молока №24/05-12 від 24.05.2012р. укладеного між ПАТ "Сахновщинський молокозавод" та ФОП ОСОБА_1; Договором на поставку молока №114/С від 02.10.2012р. укладеного між ТОВ "Молагробизнес" та ФОП ОСОБА_1; Договором на централізовані перевезення молока та молочних продуктів автотранспортом та транспортного експедирування №1 від 01.04.2012р. укладеного між ТОВ "Молочний Дім" та ФОП ОСОБА_1; Договором доручення №1 від 01.04.2012р. укладеного між ТОВ "Молочний Дім" та ПП ОСОБА_1; Договором доручення №2 від 28.12.2010р. укладеного між ТОВ "Молочний Дім" та ПП ОСОБА_1

Згідно Договору на централізовані перевезення молока та молочних продуктів автотранспортом та транспортного експедирування №1 від 01.04.2012р. укладеного між ТОВ "Молочний Дім" (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Перевізник), вбачається, що Перевізник зобов'язується, зокрема, забезпечити та здійснювати централізовані перевезення молока, а також надавати інші послуги на підставі дійсного договору та телефонних заявок Замовника; належним чином оформлювати товарно-транспортні документи; забезпечити контроль за належним заповненням подорожніх листів і товарно-транспортних накладних, а Замовник зобов'язується забезпечити виписку товарно-транспортних накладних у 4-х екземплярах.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу №06/08-1 від 06.08.2012р. укладеного між ТОВ "Агро-Шанс 999" (Продавець) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець), згідно якого - в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язується прийняти й оплатити наступний товар Бензин А-76.

Відповідно до договору поставки №02156К від 21.02.2012р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТНК-Транс" (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець), за умовами якого - Постачальник протягом строку дії цього Договору зобов'язується здійснювати постачання палива та/або надавати послуги Покупцю на умовах EXW за місцезнаходженням АЗС, а Покупець зобов'язується приймати такі паливо та/або послуги та оплачувати їх на умовах цього Договору.

В акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 задекларовано за період з 17.06.2011р. по 31.12.2012р. зобов'язань по податку на додану вартість в розмірі 819 444,00гривень. Грошові кошти у розмірі 1 150 220грн., які надійшли на розрахунковий рахунок з 01.01.2011р. по 16.06.2011р. є об'єктом оподаткування ПДВ. В порушення п. 187.1 ст.187 розділу V Податкового кодексу занижено суму податкових зобов'язань з ПДВ за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. на суму 230 044,00грн.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, про те, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б спростували правильність висновків відповідача, викладених ним в Акті перевірки №2-17/2- від 15.07.2013р., на підставі якого відповідачем було винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно з п.49.2 ст.49 ПК України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. Платники податку на прибуток підприємств, які оподатковуються за ставкою нуль відсотків відповідно до пункту 154.6 статті 154 цього Кодексу, подають контролюючим органам декларації (розрахунки) з податку на прибуток підприємств за спрощеною формою у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.177 ПК України, доходи фізичних осіб підприємців, отримані протягом календарного року від провадження підприємницької діяльності, оподатковуються за ставками визначеними в пункті 167.1 статті 167 Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом 3 цього кодексу. Фізичні особи - підприємці зобов'язані вести книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючи документи, щодо походження товару. Форма Книги обліку книги доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом державної податкової служби.

Пунктом 177.10 ст.177 ПК України встановлено, що фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Відповідно до пункту 182.1 статті 181 розділу ПК України, якщо особа, яка провадить оподатковувані операції і відповідно до пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу не є платником податку у зв'язку з тим, що обсяги оподатковуваних операцій є меншими від встановленої зазначеною статтею суми, вважає за доцільне добровільно зареєструватися як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою.

Згідно з п.183.2 ст.183 розділу ПК України, у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Згідно з п.183.10 ст.183 ПК України, будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно пункту 187.1 статті 187 розділу Податкового кодексу, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а)дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів робіт/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б)дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації..., а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку".

Згідно з пунктом 198.6 ст.198 ПК, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченим пунктом 201.11 ст.201 цього кодексу.

Відповідно до ст.1 Указу Президента України № 727 від 03 липня 1998 року "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

У відповідності до п. 4 ст. 1 Указу №727, виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Статтею 2 Указу 727 передбачено, що суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць. У разі коли фізична особа - суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки. У разі коли платник єдиного податку здійснює підприємницьку діяльність з використанням найманої праці або за участю у підприємницькій діяльності членів його сім'ї, ставка єдиного податку збільшується на 50 відсотків за кожну особу. Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує єдиний податок, звільняється від обов'язку нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов'язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї. Доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Згідно п.8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України від 29.10.1999р. №599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999р. за №752/4045, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком N 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 N 12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.93 за N 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи "період обліку", "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий доход".

Відповідно до вказаного акту перевірки, перевіркою первинних документів, що підтверджують витрати (видаткових накладних, прибуткових касових ордерів, банківських квитанцій), книги обліку доходів і витрат за формою №10 та даних декларації про доходи встановлено завищення валових витрат за рахунок включення до їх складу витрат, які безпосередньо не пов'язані з отриманням доходу, а саме включення до їх складу витрат на паливно-мастильні матеріали та запчастини під час отримання сум доходу від задекларованого виду діяльності - оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, олією, тваринними маслами та жирами.

Відповідно до норм Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, затвердженого наказом Мінтрансу України від 30.03.98 №102 (далі - Положення №102), визначено порядок проведення технічного обслуговування та ремонту дорожніх транспортних засобів, що поширюється на юридичних і фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють експлуатацію, технічне обслуговування та ремонт дорожніх транспортних засобів (за винятком тролейбусів, мопедів і мотоциклів), незалежно від форми власності.

Пунктом 1.3 ч.1 Положення №102 передбачено, що технічне обслуговування - це комплекс операцій чи операція з підтримки роботоздатності або справності виробу під час використання за призначенням, зберігання і транспортування.

Також згідно з п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати на технічне обслуговування автомобіля відносяться до інших витрат, проте не вважаються витратами операційної діяльності. Крім того, пп. 139.1.5 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу передбачено, що не включаються до складу витрат, зокрема, витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі ст. 144 - 148 Податкового кодексу, з урахуванням п.146.11, п.146.12 ст. 146 та п. 148.5 ст. 148 Податкового кодексу.

Приймаючи рішенння суд першої інстанції дійшов виновку, що позивач, як фізична особа-підприємець перебуваючи на загальній системі оподаткування не мав права включати до складу витрат витрати, які пов'язані із використанням транспортного засобу (вартість придбання запасних частин, придбання шин, технічного обслуговування тощо).

При винесенні рішення судом першої інстанції також було враховано порушення, встановленні у Акті перевірки №2-17/2- від 15.07.2013р., за результатами попередньої перевірки (акт перевірки від 03.11.2011р. №156/17/2- Фізичної особи- підприємця ОСОБА_3 за період з 01.07.2008р. по 31.12.2010р.) встановлено, що Фізична особа- підприємець ОСОБА_3 повинен був зареєструватися платником податку на додану вартість з серпня 2009 року. Таким чином, грошові кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 з 01.01.2011р. повинні оподатковуватися податком на додану вартість.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду №2а/0470/4423/12 від 25.10.2012р., копія якої наявна в матеріалах справи, апеляційну скаргу Західно-Донбаської державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби - задоволено. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №2а/0470/4423/12 від 12 червня 2012 року - скасовано. У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду і зазначає, що, оскільки, відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України є обставини, які встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, то вони не потребують доказавування. А отже, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування перевищив у червні 2009 року встановлену законодавством допустиму суму виручки для фізичних осіб, що перебувають на спрощеній систему оподаткування, а саме розмір коштів, що надійшли на розрахунковий рахунок. У зв'язку з чим позивач повинен був зареєструватися платником податку на додану вартість з серпня 2009 року, а отже грошові кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок з 01.01.2011р. повинні оподатковуватися податком на додану вартість.

За наведених обставин, з урахуванням того, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини та прийняте судове рішення у відповідності з нормами матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, та з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 207 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року по справі № 804/11891/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року по справі № 804/11891/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай