Справа № 826/14121/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 листопада 2014 року № 826/14121/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЮСК УКРАЇНА»
до1. Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області 2. П ровідного спеціаліста Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області Бажини Карини Володимирівни 3. Начальника Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області Варавви Людмили Анатоліївни
провизнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 25 липня 2014 року № № 140, 141, постанови про накладення штрафних санкцій від 08 серпня 2014 року № 56, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15 вересня 2014 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮСК УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ЮСК УКРАЇНА», позивач) з адміністративним позовом про визнання протиправними дій:

- Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області (далі - Інспекція, відповідач 1) в особі провідного спеціаліста Інспекції Бажини Карини Володимирівни (далі - відповідач 2) щодо проведення планової перевірки (1) характеристик продукції; (2) додержання вимог щодо представлення продукції за місцем проведення ярмарку, виставки, показу чи демонстрації в інший спосіб продукції, що не відповідає встановленим вимогам; (3) стану виконання суб'єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, проведеної у суб'єкта господарювання ТОВ «ЮСК УКРАЇНА», магазин «JYSK», за адресою: м. Одеса, пл. Незалежності, 1, в період з 24.07.2014 р. по 25.07.2014 р. щодо електричних та електронних інструментів, хімічної продукції, виробів текстильної, швейної промисловості;

- провідного спеціаліста Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області Бажини Карини Володимирівни щодо складення Акта перевірки характеристик продукції № 000364 від 25.07.2014 р. та щодо складення протоколу № 000165 від 28.07.2014 р. про виявлене (і) порушення вимог статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції»;

- Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області в особі заступника начальника інспекції Рудика Миколи Миколайовича щодо складання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 25 липня 2014 року № № 140, 141;

та визнання протиправними та скасування:

- рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 25 липня 2014 року № № 140, 141, прийнятих Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області в особі заступника начальника інспекції Рудика Миколи Миколайовича;

- постанови про накладення штрафних санкцій від 08.08.2014 р. № 56, винесеної начальником Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області Вараввою Людмилою Анатоліївною (далі - відповідач 3).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що підстав для проведення у нього перевірки не існувало; в отриманому ним від відповідача повідомленні № 108 на проведення перевірки від 02.07.2014 р. не було вказано конкретної адреси - магазину, щодо якого повинна була бути проведена планова перевірка, оскільки позивач має в м. Одесі три магазини. В повідомленні на проведення перевірки № 108 зазначено два періоди проведення такої перевірки, що є на думку позивача, неприпустимим.

Позивач вказує на те, що планова перевірка відповідно до приписів абз. другого ч. 3 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» не могла бути проведена відносно позивача як імпортера продукції, оскільки планові заходи перевірки застосовуються тільки до розповсюджувачів продукції.

Також, як вказує позивач, пред'явлене до проведення перевірки направлення № 235 на проведення перевірки від 21.07.2014 р. за своєю формою та змістом не відповідало вимогам Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», що не давало провідному спеціалісту Інспекції права проводити планову перевірку суб'єкта господарювання.

За наслідками проведеної перевірки, відповідачем складено акт перевірки характеристик продукції від 25.07.2014 р. № 000364, яким зафіксовано два виявлених порушення, з якими позивач не погодився, та підписав акт перевірки із зауваженнями.

На думку позивача, протиправне складення такого акту призвело до застосування в наступному до суб'єкта господарювання як розповсюджувача продукції (за змістом перевірки) відповідальності, передбаченої виключно для виробника продукції.

Як наслідок, позивач вважає, що винесені два рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 25.07.2014 р. № № 140, 141 мають бути визнані протиправними та скасовані.

Також, на думку позивача, протокол про виявлене(і) порушення вимог № 000165 від 28.07.2014 р. було складено вже після закінчення перевірки суб'єкта господарювання та складення акту перевірки, що є неприпустимим.

За наслідками розгляду справи, керівником Інспекції було винесено постанову про накладення штрафних санкцій № 56 від 08.08.2014 р., яку позивач вважає протиправною, а тому вона також підлягає скасуванню.

Вважаючи дії Інспекції щодо проведення планової перевірки, складання акту перевірки, протоколу та дії щодо винесення рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, а також не погоджуючись з даними рішеннями та постановою про накладення штрафних санкцій, суб'єкт господарювання звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі 1, 2, 3 правами, передбаченими ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалися, письмових пояснень та/або заперечень не надали.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 29.10.2014 р. представника відповідача 1 та відповідачів 2, 3, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши його пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно плану проведення перевірок на III квартал 2014 року, Інспекцією було виписано та видано відповідно повідомлення на проведення перевірки № 108 від 02.07.2014 р. та направлення на проведення перевірки № 235 від 21.07.2014 р.

В повідомленні повідомлялось, що в магазині «JYSK» ТОВ «ЮСК УКРАЇНА» буде проведена планова перевірка: характеристик продукції; додержання вимог щодо представлення продукції за місцем проведення ярмарку, виставки, показу чи демонстрації інший спосіб продукції, що не відповідає встановленим вимогам; стану виконання суб'єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів. Термін її проведення значився з « 21» липня 2014 року по « 22» липня 2014 року, або з « 24» липня 2014 року по « 25» липня 2014 року.

Поштовим зв'язком вказане повідомлення в липні 2014 року надійшло на адресу магазину «JYSK», розташованого в м. Одесі на пл. Незалежності, 1.

Направленням посадовим особам органу з питань захисту прав споживачів доручалось у формі планової перевірки здійснити перевірку суб'єкта господарювання - ТОВ «ЮСК УКРАЇНА», магазин «JYSK», розташованого за адресою: м. Одеса, пл. Незалежності, 1, строком її проведення з 24.07.2014 р. по 25.07.2014 р., предмет перевірки: електричні та електронні інструменти, хімічна продукція, вироби текстильної, швейної промисловості.

Направлення на проведення перевірки № 235 від 21.07.2014 р. було вручено представнику позивача безпосередньо перед початком перевірки 24.07.2014 р., про що останній власноруч розписався в Роз'ясненні суб'єкту господарювання.

З вказаного роз'яснення вбачається, що перед початком перевірки перевіряючими були пред'явлені посвідчення, вручено копію направлення на проведення перевірки від 21.07.2014 р. № 235, роз'яснені права та обов'язки суб'єкта господарювання.

З метою здійснення заходів ринкового нагляду за продукцією, у зв'язку з проведенням перевірки характеристик продукції, керівнику ТОВ «ЮСК УКРАЇНА» було видано Вимогу, в якій від суб'єкта господарювання вимагалися необхідні для перевірки належним чином завірені копії документів.

За результатами проведення такої перевірки посадовою особою Інспекції було складено Акт перевірки характеристик продукції № 000364 від 25.07.2014 р., згідно якого було виявлені наступні порушення: 1) фіранка віконна: 100% - поліестр; зроблено в Китаї; вироблено для компанії JYSK а/s Sodalsраrkеn 18, DК-8220 Brabrand. Торгова марка Vіkеn (відсутня інформація про найменування та адресу виробника або уповноваженого представника, що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції»), 2) акрилова фарба GREGERS 12 шт. Штрихкод: 806 Китай. Матеріал: акрилова фарба. Д/в: 13.04.2014 р. Виробник: Harbor Plaza No.1 Fenghe Road. Room 3308. East building/Pudong. 200120 Shanghai. China. Імпортер: ТОВ «ЮСК УКРАЇНА» Місцезнаходження: Україна, 01042, м. Київ, вул. Патриса Лумумби, буд. 21 (відсутня інструкція з використання, відсутні застереження про можливі ризики та способи їх запобігання, відсутній термін придатності, що є порушенням п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції»).

В розділі «Зауваження суб'єкта господарювання щодо проведеної перевірки та складеного акта» акту перевірки представником позивача акт підписаний із зауваженнями.

25 липня 2014 року посадовою особою Інспекції були прийняті Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № № 140, 141, якими відповідно обмежено надання продукції на ринку шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку та обмежено надання продукції шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами, з встановленим терміном виконання обох рішень до « 30» липня 2014 року.

Про виявлене(і) порушення при проведенні планової перевірки ТОВ «ЮСК УКРАЇНА», посадовою особою Інспекції 28 липня 2014 року було складено Протокол № 000165 про виявлене(і) порушення вимог статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

За наслідками вжиття заходів, з метою допущення продукції до продажу, суб'єктом господарювання відповідачеві було подані два Повідомлення про виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 30 липня 2014 року з фотографіями продукції, щодо якої були вжиті відповідні заходи.

Розглянувши вказані повідомлення, начальником Інспекції 06.08.2014 р. були винесені Рішення № № 160, 161 про внесення змін до рішення чи скасування рішення, якими рішення № № 140, 141 були скасовані.

За наслідком розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником Інспекції було винесено Постанову про накладення штрафних санкцій № 56 від 08.08.2014 р., за якою на підставі Акту перевірки характеристик продукції № 000364 від 25.07.2014 р. та Протоколу № 000165 від 28.07.2014 р. було встановлено порушення суб'єктом господарювання вимог п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» - невиконання вимог, встановлених п. 5 ч. 1 ст. 8 цього Закону та на позивача було накладено штраф в розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму в розмірі 25 500 гривень.

Вказану постанову позивачем було отримано 11.08.2014 р.

Незгода з діями Інспекції щодо проведення планової перевірки, складання акту перевірки, протоколу та діями щодо винесення рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, а також - рішеннями про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та постановою про накладення штрафних санкцій обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані позивачем документи і матеріали, заслухавши його пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСК УКРАЇНА», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі - Закон № 1023-XII), Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № № 877-V), Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року № 2735-VI (далі - Закон № 2735-VI), Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року № 2736-VI (далі - Закон № 2736-VI) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, є Закон № 1023-XII.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону № 1023-XII спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів.

Відповідно до Положення про інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 09.11.2011 р. № 206, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.11.2011 р. за № 1337/20075 територіальними органами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів є інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - інспекції).

Інспекції відповідно до покладених на них завдань, зокрема, здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів (крім Держспоживінспекції в Автономній Республіці Крим), рекламу в цій сфері та державний ринковий нагляд.

Інспекції мають право у сфері ринкового нагляду: здійснювати державний ринковий нагляд у межах сфери відповідальності відповідно до повноважень, визначених Законами України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», «Про загальну безпечність нехарчової продукції», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»; проводити перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирати зразки продукції та забезпечувати проведення їх експертизи (випробування); перевіряти додержання вимог щодо представлення продукції за місцем проведення ярмарки, виставки, показу чи демонстрації в інший спосіб продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, а у визначених Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» випадках видавати приписи про негайне усунення порушень вимог щодо представлення такої продукції та приймати рішення про негайне припинення представлення цієї продукції за місцем проведення відповідного ярмарку, виставки, показу чи демонстрації в інший спосіб продукції, проводити перевірки виконання суб'єктами господарювання відповідних приписів та рішень; приймати у випадках та порядку, визначених Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», рішення про: вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснення контролю стану виконання суб'єктами господарювання цих рішень; знищення продукції або приведення її в інший спосіб у стан, який виключає використання цієї продукції; вживати у порядку, визначеному Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та іншими законами України, заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень вимог цього Закону; здійснювати інші повноваження відповідно до Законів України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», «Про загальну безпечність нехарчової продукції» та інших законів України.

Також Інспекції у сфері ринкового нагляду мають право: розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення; накладати відповідно до законодавства адміністративні стягнення та застосовувати адміністративно-господарські санкції, застосовувати фінансові санкції до суб'єктів господарювання в разі порушення ними законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення.

Механізм здійснення державного контролю посадовими особами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів (далі - Держспоживінспекція України) та її територіальних органів за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства (далі - суб'єкти господарювання), крім Держспоживінспекції в Автономній Республіці Крим визначено Порядком проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012 р. № 310, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.05.2012 р. за № 743/21056 (далі - Порядок № 310).

Відповідно до п. 1.4 Порядку № 310 перевірки діяльності суб'єктів господарювання проводяться з метою контролю стану дотримання ними вимог законодавства про захист прав споживачів щодо якості та безпеки продукції, правил торгівлі та послуг, надання споживачам необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію.

Органи з питань захисту прав споживачів здійснюють державний контроль стану дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів шляхом проведення планових та позапланових перевірок.

Планові перевірки проводяться посадовими особами на підставі квартального плану роботи Держспоживінспекції України, її територіальних органів з питань захисту прав споживачів в областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи з питань захисту прав споживачів) та в межах відповідного переліку питань для здійснення планових заходів, які затверджуються в установленому законодавством порядку.

Приписами п. п. 1.8, 1.9 Порядку № 310 визначено, що на підставі наказу, зазначеного в пункті 2.6 розділу II цього Порядку, оформляється направлення на проведення перевірки, яке підписується керівником або заступником керівника відповідного органу з питань захисту прав споживачів (із зазначенням його прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується гербовою печаткою.

У направленні на проведення перевірки зазначаються: найменування органу з питань захисту прав споживачів, що проводить перевірку; найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності якого проводиться перевірка; місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності якого проводиться перевірка; номер і дата наказу, на виконання якого проводиться перевірка; перелік посадових осіб, які беруть участь у проведенні перевірки, із зазначенням їх посад, прізвищ, імен та по батькові; дата початку та дата закінчення перевірки; тип перевірки (планова або позапланова); підстави для проведення перевірки; предмет проведення перевірки; інформація про здійснення попереднього заходу контролю (тип заходу і строк його здійснення).

Реєстрація направлень на проведення перевірки здійснюється у журналі реєстрації направлень на проведення перевірки. У направленні на проведення перевірки зазначаються: серія, порядковий номер, а також порядковий номер відповідно до нумерації записів у журналі реєстрації направлень.

Журнал реєстрації направлень на проведення перевірки повинен бути прошнурований, пронумерований, завірений підписом та скріплений гербовою печаткою.

Направлення на проведення перевірки є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення перевірки.

Посадові особи без направлення на проведення перевірки та службового посвідчення, що засвідчує посадову особу органу з питань захисту прав споживачів, не мають права на її проведення.

Згідно з п. 2.1 Порядку № 310 перед початком перевірки суб'єкта господарювання посадові особи, які проводять перевірку, пред'являють керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу, і надають суб'єкту господарювання копію направлення на перевірку, а також інформують цих осіб про мету перевірки.

У відповідності до п. 2.7 Порядку № 310 перед проведенням планової перевірки відповідний орган з питань захисту прав споживачів надсилає суб'єкту господарювання письмове повідомлення про проведення планової перевірки не пізніше ніж за десять днів до дня її проведення.

Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення проведення планової перевірки; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких проводиться перевірка; найменування відповідного органу з питань захисту прав споживачів.

Повідомлення надсилається рекомендованим листом або телефонограмою за рахунок коштів відповідного органу з питань захисту прав споживачів або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку.

Строк проведення планової перевірки не може перевищувати п'ятнадцяти робочих днів, а для суб'єктів малого підприємництва - п'яти робочих днів, якщо інше не передбачено законом.

Продовження строку проведення планової перевірки не допускається.

У той же час, відповідно до п. 1.6 Порядку № 310 суб'єкт господарювання під час проведення посадовими особами перевірки має право, зокрема, не допускати посадових осіб до проведення перевірки, якщо: вона проводиться з порушенням вимог щодо періодичності здійснення заходів державного нагляду (контролю), передбачених законом; посадова особа не надала копій документів, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; посадові особи не пред'явили до початку перевірки службового посвідчення та направлення на проведення перевірки; суб'єкт господарювання не отримав повідомлення про проведення планової перевірки.

За приписами розділу III «Порядок оформлення матеріалів перевірки» Порядку № 310 визначено, що за результатами проведеної перевірки посадовими особами в разі виявлення порушень вимог законодавства складається акт, який повинен містити такі відомості: дату складання акта; тип перевірки (планова або позапланова); предмет перевірки; найменування органу з питань захисту прав споживачів, а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка провела перевірку; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких проводилася перевірка.

Під час опису виявлених порушень вимог законодавства повинні бути зазначені нормативно-правові акти чи нормативні документи, вимоги яких порушені, їх повне найменування та реєстраційний номер.

Зміст порушення повинен бути конкретизований та викладений відповідно до норм законодавства.

Довільне викладення або трактування вимог нормативно-правових актів та документів не допускається.

Опис порушень закінчується аргументованими висновками з посиланням на відповідні законодавчі, нормативно-правові акти та нормативні документи.

Акт складається у двох примірниках: перший залишається в органі, який провів перевірку; другий передається під підпис суб'єкту господарювання, діяльність якого перевірялася.

У разі необхідності до акта перевірки додаються вкладені аркуші із зазначенням номера аркуша, номера акта перевірки та дати перевірки, які є його невід'ємною частиною.

У разі коли перевіркою встановлено реалізацію продукції, якість якої не відповідає вимогам нормативно-правових актів чи документів або/та яка реалізовувалася з порушенням вимог законодавства про захист прав споживачів, в обов'язковому порядку заповнюється відповідний додаток до акта перевірки, у якому проставляються номер і дата складання акта.

З метою недопущення можливості додаткових записів записи в акті перевірки ведуться на всьому полі аркуша. Незаповнені місця в акті, на укладених аркушах перекреслюються значком «Z». Використання скорочень, крім загальноприйнятих абревіатур, не допускається.

Виправлення в акті та на укладених аркушах допускаються лише за умови їх погодження підписом осіб, які беруть участь у перевірці.

Представник суб'єкта господарювання (керівник, особа, яка його заміщає, а в разі їх відсутності - особа, яка реалізує продукцію) має право під час підписання акта письмово надати свої пояснення, зауваження або заперечення до акта, які є його невід'ємною частиною. У разі відмови підписати акт посадова особа територіального органу, яка проводила перевірку, робить запис в акті про те, що зазначена особа ознайомлена із змістом акта і від його підпису відмовилася.

За приписами розділу IV «Рішення, які приймаються за результатами перевірки» Порядку № 310 визначено, що за результатами перевірки відповідно до виявлених порушень посадовими особами, які проводили перевірку, приймаються рішення, зокрема про складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення складається в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За результатами перевірки відповідно до виявлених порушень керівником органу з питань захисту прав споживачів або його заступником приймаються рішення, зокрема, про накладення на винних осіб адміністративних стягнень та застосовування адміністративно-господарських санкцій.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що чинне законодавство передбачає право Інспекції проводити перевірки суб'єктів господарювання, в тому числі й позивача, щодо дотримання ним законодавства про захист прав споживачів, що забезпечує його в разі порушення останнім чинного законодавства правом на складання акта перевірки за наслідками її проведення, протоколу та рішень.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви позивач не погоджується з діями суб'єкта владних повноважень, що виразилися у проведенні планової перевірки, складанні акту перевірки характеристик продукції, протоколу про виявлене(і) порушення, рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

В той же час, суд звертає увагу на те, що дії по проведенню перевірки, дії по складанню акта перевірки, протоколу та рішень є функціональними обов'язками контролюючого органу, які самі по собі не створюють для суб'єкта господарювання будь-яких негативних наслідків. Такі дії відповідача не порушують та не можуть порушувати прав позивача, оскільки лише рішення, прийняті за результатами перевірки, за умови допуску до неї, створюють для суб'єкта господарювання правові наслідки у вигляді, зокрема, виникнення обов'язку сплатити певну суму штрафних санкцій.

Крім того, суд зазначає, що рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то у разі незгоди з діями чи рішеннями контролюючого органу, вимога про визнання протиправними дій відповідача, в тому числі дій контролюючого органу щодо проведення планової перевірки характеристик продукції, складання акту перевірки характеристик продукції, протоколу про виявлене(і) порушення, рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, адже таке право підлягає захисту, зокрема, шляхом пред'явлення позову про скасування власне рішень контролюючого органу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Водночас, в п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України зазначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушуються, створено або створюють перешкоди для реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

При цьому, задоволеними можуть бути лише ті вимоги, які відновлюють охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача.

А тому, вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача стосовно проведення планової перевірки, складання акту перевірки характеристик продукції, протоколу про виявлене(і) порушення, рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів задоволеними бути не можуть, оскільки не мають своїм наслідком відновлення прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Водночас, суд зазначає, що Закон № 2736-VI установлює правові та організаційні засади введення в обіг в Україні нехарчової продукції і забезпечення її безпечності.

За приписами даного Закону виробник - це: фізична чи юридична особа - резидент України, яка є виготовлювачем продукції, або будь-яка інша особа - резидент України, яка заявляє про себе як про виготовлювача, розміщуючи на продукції відповідно до законодавства своє найменування, торговельну марку чи інше позначення, або особа - резидент України, яка відновлює продукцію; уповноважений представник виготовлювача продукції в Україні (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України); імпортер продукції (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України, яка не має свого уповноваженого представника в Україні).

У відповідності до п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 8 Закону № 2736-VI виробники зобов'язані: зазначати на продукції або її упаковці найменування та місцезнаходження виробника, назву, тип або номер моделі, номер партії або серійний номер, назви складових частин тощо у випадках та в порядку, визначених законодавством; надавати (в межах своєї діяльності) споживачам (користувачам) інформацію, яка дає їм можливість оцінювати ризики, притаманні продукції протягом звичайного або обґрунтовано передбачуваного строку її використання, якщо такі ризики є не відразу очевидними, без належних попереджень, та яка дає змогу споживачам (користувачам) вживати запобіжних заходів щодо таких ризиків. Наявність таких попереджень не звільняє виробника від обов'язку додержання інших вимог, встановлених цим Законом та прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону № 2736-VI до виробника застосовуються штрафні санкції у разі невиконання вимог, встановлених пунктом 5 частини першої статті 8 цього Закону, - у розмірі від семисот п'ятдесяти до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на нього вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі п'ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач є імпортером продукції, яка була предметом перевірки, а тому, в розумінні Закону № 2736-VI він підпадає під визначення виробника.

Окрім цього, суд звертає увагу на той факт, що ТОВ «ЮСК УКРАЇНА» було допущено посадових осіб відповідача до проведення перевірки.

Виходячи з того, що контролюючим органом були встановлені порушення: п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону № 2736-VI (на хімічній продукції, введеній в обіг була відсутня інструкція з використання, застереження про можливі ризики та способи їх запобігання, відсутній термін придатності); п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 2736-VI (відсутня інформація про найменування та адресу виробника або уповноваженого представника, на підставі огляду зразків продукції: фіранки віконної та акрилової фарби), останнім, на думку суду, правомірно були винесені рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 25.07.2014 р. № № 140, 141, якими обмежено надання продукції на ринку шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку та шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Повідомленнями про виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 30.07.2014 р., суб'єкт господарювання повідомив контролюючий орган про усунення виявлених під час проведення перевірки характеристик продукції порушень, що стало наслідком винесення відповідачем 06.08.2014 р. рішень № № 160, 161 про скасування рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 25.07.2014 р. № № 140, 141 відповідно.

Таким чином, наведеними вище правовими актами індивідуальної дії, застосованими/винесеними до/відносно суб'єкта господарювання підтверджується факт допущення ним порушень вимог чинного законодавства, за що передбачена відповідальність, до якої правомірно й було притягнуто позивача.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про правомірність винесення суб'єктом владних повноважень оскаржуваних рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 25 липня 2014 року № № 140, 141 та постанови про накладення штрафних санкцій від 08 серпня 2014 року № 56.

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що доводи позивача не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, а тому в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено повністю.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, в зв'язку із чим, в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вирішив стягнути з позивача 1 644,30 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСК УКРАЇНА» відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСК УКРАЇНА» судовий збір у розмірі 1 644,30 грн. на р/р: 4007, отримувач коштів УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко