Справа № 548/1863/14-а
Суддя: Коновод О. В.
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 548/1863/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Коновод О.В.,

за участю секретаря - Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хорол справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хорольської міської ради про зобов'язання надати дозвіл на виготовлення технічної документації на приватизацію присадибної земельної ділянки,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Хорольської міської ради про зобов'язання надати дозвіл на виготовлення технічної документації на приватизацію присадибної земельної ділянки. Позивачка свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 10 грудня 1980 року реєстровий №1789 Хорольської держконтори вона, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є спадкоємцями майна померлого ОСОБА_6, що проживав в АДРЕСА_1, що складається із житлового будинку літер А-1, загальною житловою площею 40,8 кв.м і 1/2 частини будинку літера А, на даний час, квартира №1.

Згідно рішення виконкому Хорольської міської ради народних депутатів від 19.06.1985 року №122 «Про перерахунок частин домоволодіння АДРЕСА_1», і свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 1 липня 1985 pоку, виданого на підставі цього рішення, частка всіх спадкоємців в домоволодінні АДРЕСА_1, є 4/5 частини.

Проте присадибна земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до цього часу не приватизована і кадастровий номер не присвоєний.

На даний час ОСОБА_1 не може скористатися своїм правом на приватизацію земельної ділянки, яка вже знаходиться у її користуванні.

Працівники апарату міської ради, а саме інженер-землевпорядник, відмовив у прийнятті заяви позивачки про надання дозволу на виготовлення технічної документації для приватизації присадибної земельної ділянки, з тих підстав, що спадкоємці померлого в 2003 році її брата ОСОБА_3, до цього часу, а саме, на, протязі більше десяти років, не прийняли спадщину після смерті свого батька, (його частку в домоволодінні АДРЕСА_1).

Позивачка вважає, що така відмова у прийнятті заяви позивачки на приватизацію земельної ділянки не основана на законі. У зв'язку з порушенням права суб'єктом владних повноважень, ОСОБА_1 вимушена, за захистом, звернутися до місцевого районного суду, з цим адміністративним позовом. Даний спір підлягає вирішенню в адміністративному судочинстві як спір із суб'єктом владних повноважень, щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

В судове засідання позивачка не з'явилась, хоча вчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, але надала на адресу суду письмові пояснення у яких прохала суд надати дозвіл на виготовлення технічної документації на приватизацію земельної ділянки, також подала клопотання про розгляд справи у її відсутність.

В судове засідання представник відповідача не з"явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, однак надав на адресу суду заперечення в якому зазначив, що позивачка є співвласником земельної ділянки яка в натурі не поділена. Передача у власність земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд має здійснюватись у спільну сумісну власність усіх співвласників домоволодіння або після поділу домоволодіння в натурі у власність кожного із співвласників, тому на його думку позов є безпідставний і не має бути задоволений судом.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позиції сторін у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що згідно рішення виконкому Хорольської міської ради народних депутатів від 19.06.1985 року №122 «Про перерахунок частин домоволодіння АДРЕСА_1», і свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 01 липня 1985 pоку, виданого на підставі цього рішення, частка всіх спадкоємців в домоволодінні АДРЕСА_1, є 4/5 частини.

Проте присадибна земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до цього часу не приватизована і кадастровий номер не присвоєний.

На даний час позивачка не може скористатися своїм правом на приватизацію земельної ділянки, яка вже знаходиться у користуванні ОСОБА_1

Працівники апарату міської ради, а саме інженер-землевпорядник, відмовив у прийнятті заяви позивачки про надання дозволу на виготовлення технічної документації для приватизації присадибної земельної ділянки, з тих підстав, що спадкоємці померлого в 2003 році її брата ОСОБА_3, до цього часу, а саме, на, протязі більше десяти років, не прийняли спадщину після смерті свого батька, (його частку в домоволодінні АДРЕСА_1).

Статтею 12 Земельного Кодексу України та п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради відноситься питання розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності, що знаходяться на території села, міста, у власність громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в п. 4 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Відтак суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка, відноситься до земель комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України повноваження щодо передачі земельних ділянок у власність чи користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб належать сільськім, селищним, міським радам.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивачка намагалась подати всі необхідні документи саме на земельну ділянку.

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що орган виконавчої влади, в даному випадку Хорольська міська рада, за наслідками розгляду заяви позивача та мала б прийняте або рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, про яку просила в заяві від 08.10.2014 року позивачка, або мотивовану відмову у його наданні, а не самостійно визначати розмір земельної ділянки, яка може бути передана у власність мешканцям /співвласникам/ будинку АДРЕСА_1. Таким рішенням відповідач фактично відмовив позивачці в наданні такого дозволу, проте без викладення мотивації такої відмови, що є порушенням вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Крім того, суд зазначає, що передача у власність земельної ділянки громадянам, здійснюється за нормами ЗК України, яким визначено, що таке рішення орган виконавчої влади приймає виключно за наслідками розгляду відповідного клопотання особи.

За таких підстав суд вважає позовну вимогу позивачів про зобов'язання Хорольської міської ради надати дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1, такою, що не підлягає задоволенню з викладених вище підстав.

Судом встановлено, що позивачка є власницею 4/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

В запереченнях проти позову Хорольська міська рада зазначає, що, позивачу відмовлено з тих підстав, що будинок за вказаною адресою перебуває у власності декількох громадян, та останній рекомендовано подати спільну заяву зі всіма власниками будинку для надбання спільної власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Підстав для відмови у приватизації присадибної земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок, що належить на праві спільної часткової власності двом чи більше особам, у зв'язку з неподанням ними спільної заяви про набуття її у спільну власність ні Земельним кодексом України, ні іншими законодавчими актами України, не передбачено.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з п. 33 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що права позивачки можуть бути поновлені лише шляхом зобов'язання відповідача на найближчій сесії міської ради розглянути відповідну заяву позивачки відповідно до вимог чинного законодавства. Оскільки як встановлено судом Хорольська міська рада не розглядала заяви позивачки про передачу у власність земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, ч. 2 ст. 162 КАС України визначено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Хорольську міську раду Полтавської області розглянути заяву позивачки ОСОБА_1 про виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки з урахуванням висновків суду.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 94 ч. 3, 159-163, 167, КАС України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», ч. 1 ст. 116, ч. 6,7, 9, 11 ст. 118, ст. 119, ч. 1 ст. 122, ЗК України, суд,

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Хорольської міської ради про зобов'язання надати дозвіл на виготовлення технічної документації на приватизацію присадибної земельної ділянки, - задовольнити частково.

Зобов»язати Хорольську міську раду Полтавської області після набрання рішенням суду законної сили у даній справі, розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної документації для передачі у приватну власність, що розташована за адресою АДРЕСА_1, відповідно до чинного законодавства.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Хорольський районний суд Полтавської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий: