Справа № 825/2144/13-а
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м.Чернігів Справа № 825/2144/13-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

при секретарі Новик Н.С.,

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

від відповідача Паншиної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) 03.06.2013 звернувся з позовом до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Чернігівській області (далі - Ніжинська ОДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення Ніжинської ОДПІ № від 05.03.2013 про збільшення грошового зобов'язання по ПДВ в сумі 253140,00 грн та застосування штрафних санкцій в сумі 59861,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем неправомірно донараховано податок на додану вартість, оскільки позивачем здійснювались міжнародні перевезення вантажів, що підтверджується договорами на здійснення міжнародних перевезень, рахунками, актами надання транспортно-експедиційних послуг. При здійсненні міжнародних перевезень, позивач сплачував єдиний збір, про що свідчать уніфіковані митні квитанції МД-1, в яких зазначено дані особи-перевізника та дані про транспортний засіб. Тобто, позивач вважає, що здійснення міжнародних перевезень саме перевізником ФОП ОСОБА_1 підтверджено всіма необхідними документами. Перевезення вантажів здійснювалось позивачем за допомогою орендованих у ФОП ОСОБА_4 транспортних засобів. Оскільки ФОП ОСОБА_4 є членом Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України, тому саме він придбавав бланки міжнародних автомобільних накладних та передавав позивачу для забезпечення діяльності орендованих транспортних засобів. Однак міжнародні перевезення здійснювалися саме позивачем, і саме на ньому лежить відповідальність за Митною конвенцією про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року. Сам позивач не є членом Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України, однак чинне законодавства не ставить в залежність можливість здійснення міжнародних перевезень від членства в асоціації. Враховуючи наведене, позивач вважає, що здійснений обсяг міжнародних перевезень відповідно до ст. 195 Податкового кодексу України повинен оподатковуватися за нульовою ставкою ПДВ, а не за 20%, як на тому наполягає відповідач. Враховуючи наведене, ФОП ОСОБА_1 просить задовольнити його позовні вимоги та визнати протиправним податкове повідомлення-рішення Ніжинської ОДПІ.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити, посилаючись на письмові заперечення (т. 3 а. с. 236-238), в яких зазначено, що в ході перевірки було встановлено, що в наданих на перевірку ФОП ОСОБА_5 міжнародних автомобільних накладних (CMR) з абревіатурою «AsMAP - асоціація міжнародних автомобільних перевізників України» в графах 16 «Перевізник» та 23 «Підпис та штамп перевізника» зазначений штамп перевізника «РЕ Solonets G.V.». ФОП ОСОБА_5 за період з 01.05.2011 по 31.12.2012 для перевірки не було надано третіх екземплярів ("3 Екземпляр для перевізника") міжнародних товарно-транспортних накладних "CMR", з зазначенням його як перевізника, для цілей визначення перевезень міжнародними. ФОП ОСОБА_5 не надано підтверджувальних документів, щоб зазначало його членство в асоціації міжнародних автомобільних перевізників України чи тому подібних асоціаціях, також не надано інших підтверджувальних первинних документів, необхідних для здійснення міжнародних автомобільних перевезень. Таким чином, за результатами перевірки підстав вважати, що ФОП ОСОБА_1 здійснював міжнародні перевезення не має. Відповідно операції з постачання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом ФОП ОСОБА_5 за період з 01.05.2011 по 31.12.2012 в сумі 1265700,00 грн не повинні були оподатковуватися податком на додану вартість за нульовою ставкою, оскільки проводилися без єдиного міжнародного перевізного документу.

Також, зазначає, що згідно з листом Чернігівської митниці від 28.03.2014 на ім'я Ніжинської ОДПІ пропуск через Чернігівську митницю протягом строку з 01.05.2011 по 31.12.2012 було здійснено ТЗ державний номер НОМЕР_6 та державний номер НОМЕР_2. У всіх випадках перевізником був ФОП ОСОБА_6, аналогічні листи надійшли і від Київської регіональної митниці від 26.03.2014 та сумської митниці від 24.03.2014, у яких зазначено, що перевізником був ФОП ОСОБА_6.

З урахуванням вищевикладеного Ніжинська ОДПІ вважає, що винесене податкове повідомлення-рішення є законним, а позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що Ніжинською об'єднаною державною податковою інспекцією Чернігівської області ДПС була проведена позапланова документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2010 по 31.12.2010, за результатами якої складено акт перевірки від 22.02.2013 № 233/17/НОМЕР_3, яким встановлено порушення:

- пункту 187.1 статті 187 , підпункту 193.1.статті 193, абзацу "а" підпункту 195.1.3 пункту 195.1.статті 195, статті 200 розділу V Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість , яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет в сумі 253140,00 грн, в тому числі за червень 2011 року - 13700,00 грн; за липень 2011 року - 7400,00 грн; за серпень 2011 року - 17980,00 грн; за вересень 2011 року - 12800,00 грн; за жовтень 2011 року - 13900,00 грн; за листопад 2011 року -14900,00 грн; за грудень 2011 року - 17680,00 грн; за січень 2012 року - 10200,00 грн; за лютий 2012 року - 14800,00 грн; за березень 2012 року - 24240,00 грн; за квітень 2012 року - 12100,00 грн; за травень 2012 року - 10000,00 грн; за червень 2012 року - 21900,00 грн; за липень 2012 року - 14640,00 грн; за серпень 2012 року - 10700,00 грн; за вересень 2012року - 11400,00 грн; за жовтень 2012 року - 8760,00 грн; за листопад 2012 року - 10580,00 грн; за грудень 2012 року - 5460,00 грн;

- абзацу "б" пункт 176.2. статті 176 розділу IV Податкового кодексу України та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.11 № 46/18784, а саме: у звітах № 1-ДФ за 3, 4 квартали 2011 року та за 1, 2, 3, 4 квартали 2012 року не надані відомості про суми нарахованого та виплаченого доходу самозайнятій особі за ознакою доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі»;

- пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1233 «Про затвердження Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб'єктом господарювання до бюджету у зв'язку з отриманням податкових пільг», а саме : до Ніжинської ОДПІ по строку 09.08.2011 не надано «Звіт про суми податкових пільг» по податку на додану вартість за 6 місяців 2011 року .

На підставі акту перевірки Ніжинською ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення № від 05.03.2013, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 253140,00 грн та застосовано штрафні санкції в сумі 59861,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 було оскаржено зазначене податкове повідомлення-рішення до ДПС в Чернігівській області, рішенням якої № 127/Б/10215 від 01.04.2013 скаргу позивача було залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Ніжинської ОДПІ - без змін.

За результатами розгляду повторної скарги Міністерством доходів та зборів України було винесено рішення від 24.04.2013 № 662/Б/99-99-10-01.03, рішення ДПС Чернігівської області від 01.04.2013 та податкове повідомлення-рішення Ніжинської ОДПІ № від 05.03.2013 було залишено без змін, а повторна скарга ФОП ОСОБА_1 - без задоволення.

У період з 01.05.2011 по 31.12.2012, згідно поданих декларацій з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_5 було визначено загальний обсяг постачання послуг (рядок 6 колонки А декларації з податку на додану вартість) у сумі 1293175,00 грн, у тому числі: було визначено обсяг операцій на митній території України, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою (20%) (рядок 1 колонки А декларації з податку на додану вартість) у сумі 27475,00 грн та обсяг операцій , що оподатковуються за нульовою ставкою відповідно абзацу "а" пп. 195.1.3 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України (рядок 2.2 колонки А декларації з податку на додану вартість) у сумі 1265700,00 грн.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 для здійснення перевезень вантажів орендував у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 у 2011 році тягач вантажний сідловий MERSEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_4, напівпричіп фургон ізотермічний-Е реєстраційний номер НОМЕР_5, згідно договорів оренди та акта приймання-передачі від 04.01.2011 (т. 1 а. с. 70-72); автомобіль ОАР 95 реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно договору оренди та акту приймання-передачі від 01.06.2011 (т. 1 а. с. 67-69). В послідуючому договори буди переукладені та оформлено акт приймання-передачі від 04.01.2012 на 2012 рік (т. 1 а. с. 63-66).

Позивач у перевіряємий період використовував орендовані транспортні засоби для здійснення перевезень вантажів та сплачував за них орендну плату, на підставі рахунків, виставлених ФОП ОСОБА_4 № 20 від 01.06.11, № 24 від 01.07.11, № 27 від 01.09.11, № 32 від 01.12.11, № 1 від 01.01.12, № 2 від 01.02.12, № 3 від 02.03.12, № 4 від 02.04.12, № 7 від 02.07.12, № 8 від 01.08.12, № 9 від 01.09.12, № 10 від 01.10.12, № 11 від 01.11.12, № 12 від 03.12.12 (т. 1 а. с. 73-87).

ФОП ОСОБА_1 були укладені трудові договори з найманими працівниками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для управління та обслуговування вищезазначених транспортних засобів з метою здійснення перевезень (т. 1 а. с. 88,89).

В ході проведеної перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 протягом перевірямого періоду було укладено договори на виконання міжнародних перевезень: № 17/09-10 від 17.09.2010 з Керуюча компанія «Автек Рент Сервіс»; № М/701-3 від 17.09.2010 з ДП «Мілкіленд Україна»; № 15/10-11 від 15.11.2010 з КК «Автек Рент Сервіс»; № 079-10 від 16.11.2010 з ТОВ «Атеком»; № 20/04-11 від 01.04.2011 з КК «Автек Рент Сервіс»; № 95/11 /П від 06.06.2011 з ТзОВ «Атлант-СовТ»; № 001-2-12 від 23.01.2012 з ТОВ «Атеком»; № 13/02-1 від 13.02.2012 з ФОП ОСОБА_10; № 389 П від 13.09.2012 з ТОВ «Ті Ель Груп»; № 0410 Т від 04.10.2012 з АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна»; №23504 від 05.11.2012 з ТОВ «Росьагропродукт»; № 12/11/12/04/Н від 12.11.2012 з ТОВ «Віас транс Лоджістік»; № 12/12-8п від 12.12.2012 з ТОВ «Нетворк інтернешенл логістік»; № 25.03.13 від 25.01.2013 з ТОВ «Ригель-Вік» (т. 1 а. с. 90-120).

Виконання зазначених договорів підтверджується: рахунками № 9 від 01.06.2011, № 10 від 07.06.2011, № 11 від 14.06.2011, № 12 від 22.06.2011, № 13 від 30.06.2011, № 14 від 26.07.2011, № 15 від 26.07.2011, № 16 від 10.08.2011, № 17 від 10.08.2011, № 18 від 25.08.2011, № 19 від 25.08.2011, № 20 від 27.08.2011, № 21 від 30.08.2011, № 22 від 07.09.2011, № 23 від 07.09.2011, № 24 від 13.09.2011, № 26 від 12.09.2011, № 27 від 05.10.2011, № 28 від 19.10.2011, № 29 від 19.10.2011, № 30 від 26.10.2011, № 31 від 26.10.2011, № 32 від 15.11.2011, № 34 від 29.11.2011, № 35 від 29.11.2011, № 36 від 05.12.2011, № 37 від 05.12.2011, № 36 від 16.12.2011, № 37 від 16.12.2011, № 1 від 25.01.2012, № 2 від 25.01.2012, № 3 від 25.01.2012, № 4 від 25.01.2012, № 5 від 13.02.2012, № 6 від 13.02.2012, № 7 від 17.02.2012, № 8 від 17.02.2012, № 9 від 05.03.2012, № 10 від 06.03.2012, № 11 від 12.03.2012, № 12 від 07.03.2012, № 13 від 19.03.2012 р., № 14 від 19.03.2012, № 15 від 20.03.2012, № 17 від 23.03.2012, № 16 від 26.03.2012, № 18 від 02.04.2012, № 19 від 02.04.2012, № 21 від 06.04.2012, № 20 від 09.04.2012, № 23 від 24.05.2012, № 24 від 24.05.2012, № 26 від 28.05.2012, № 27 від 07.06.2012, № 28 від 04.06.2012, № 29 від 13.06.2012, № 30 від 13.06.2012, № 05 від 25.06.2012, № 33 від 02.07.2012, № 34 від 02.07.2012, № 35 від 16.07.2012, № 36 від 23.07.2012, № 37 від 23.07.2012, № 38 від 31.07.2012, № 39 від 08.08.2012, № 42 від 27.08.2012, № 43 від 27.08.2012, № 45 від 10.09.2012, № 46 від 11.09.2012, № 47 від 27.09.2012, № 48 від 19.09.2012, № 50 від 23.10.2012, № 51 від 09.11.2012, № 52 від 15.11.2012, № 54 від 23.11.2012, № 55 від 30.11.2012, № 56 від 06.12.2012, № 58 від 22.12.2012; актами надання транспортно-експедиційних послуг № 09 від 01.06.2011, № 10 від 07.06.2011, № 12 від 22.06.2011, від 30.06.2011, № 14 від 26.07.2011, № 15 від 26.07.2011, № 16 від 10.08.2011, №18 від 25.08.2011, № 19 від 25.08.2011, № 20 від 27.08.2011, № 21 від 30.08.2011, №21 від 07.09.2011, № 23 від 07.09.2011, № 24 від 13.09.2011, № 24 від 13.09.2011, № 27 від 05.10.2011, № 28 від 19.10.2011, № 29 від 19.10.2011, від 26.10.2011, № 32 від 15.11.2011, № 34 від 29.11.2011, № 35 від 29.11.2011, № 33 від 29.11.2011, №36 від 05.12.2011, № 36 від 05.12.2011, № 36 від 16.12.2011, № 37 від 16.12.2011, № 1 від 25.01.2012, № 2 від 25.01.2012, № 3 від 25.01.2012, № 4 від 25.01.2012, № 1 від 13.02.2012, № 6 від 13.02.2012, № 7 від 17.02.2012, № 8 від 17.02.2012, № 9 від 05.03.2012, № 10 від 06.03.2012, № 11 від 12.03.2012, № 12 від 07.03.2012, № 13 від 19.03.2012, № 14 від 19.03.2012, № 15 від 20.03.2012, № 17 від 23.03.2012, № 16 від 26.03.2012, № 18 від 02.04.2012, № 19 від 02.04.2012, № 21 від 06.04.2012, № 20 від 09.04.2012, № 23 від 24.05.2012, № 24 від 24.05.2012, № 25 від 28.05.2012, № 26 від 28.05.2012, № 27 від 04.06.2012, № 28 від 04.06.2012, № 29 від 13.06.2012, № 30 від 13.06.2012, № 31 від 25.06.2012, № 32 від 25.06.2012, № 33 від 02.07.2012, № 34 від 02.07.2012, № 35 від 16.07.2012, № 36 від 23.07.2012, № 37 від 23.07.2012, № 38 від 31.07.2012, № 39 від 08.08.2012, № 42 від 27.08.2012, № 43 від 28.08.2012, № 45 від 10.09.2012, № 46 від 11.09.2012, № 47 від 17.09.2012, № 48 від 19.09.2012, № 50 від 23.10.2012, № 51 від 09.11.2012, № 52 від 15.11.2012, № 53 від 19.11.2012, № 54 від 23.11.2012, № 55 від 30.11.2012, № 56 від 06.12.2012, № 58 від 22.11.2012; податковими накладними: № 01 від 01.06.11, № 02 від 07.06.2011, № 03 від 14.06.2011, № 04 від 22.06.2011, № 05 від 30.06.2011, № 01 від 26.07.2011, № 01 від 10.08.2011, № 03 від 25.08.2011, № 02 від 25.08.2011, № 04 від 27.08.2011, № 05 від 30.08.2011, № 01 від 07.09.2011, № 03 від 13.09.2011, № 02 від 12.09.2011, № 01 від 05.10.2011, № 02 від 19.10.2011, № 03 від 19.10.2011, № 04 від 26.10.2011, № 05 від 26.10.2011, № 01 від 15.11.2011, № 02 від 23.11.2011, № 03 від 29.11.2011, № 01 від 05.12.2011, № 02 від 05.12.2011, № 03 від 16.12.2011, № 04 від 16.12.2011, № 01 від 25.01.2012, № 02 від 25.01.2012, № 03 від 25.01.2012, № 04 від 25.01.2012, № 01 від 13.02.2012, № 02 від 13.02.2012, № 03 від 17.02.2012, № 04 від 17.02.2012, № 01 від 05.03.2012, № 02 від 06.03.2012, № 04 від 12.03.2012, № 03 від 07.03.2012, № 05 від 19.03.2012, № 06 від 19.03.2012, № 07 від 20.03.2012, № 08 від 23.03.2012, № 09 від 26.03.2012, № 01 від 02.04.2012, № 02 від 02.04.2012, № 03 від 06.04.2012, № 04 від 09.04.2012, № 02 від 24.05.2012, № 01 від 24.05.2012, № 03 від 28.05.2012, № 04 від 28.05.2012, № 01 від 04.06.2012, № 02 від 04.06.2012, № 03 від 13.06.2012, № 04 від 13.06.2012, № 05 від 25.06.2012, № 06 від 25.06.2012, № 01 від 02.07.2012, № 02 від 02.07.2012, № 03 від 16.07.2012, № 04 від 23.07.2012, № 05 від 23.07.2012, № 06 від 31.07.2012, № 01 від 08.08.2012, № 03 від 27.08.2012, № 04 від 27.08.2012, № 02 від 10.09.2012, № 03 від 11.09.2012, № 04 від 17.09.2012, № 05 від 19.09.2012, № 02 від 23.10.2012, № 01 від 09.11.2012, № 02 від 15.11.2012, № 03 від 09.11.2012, № 04 від 23.11.2012, № 05 від 30.11.2012, № 01 від 06.12.2012, № 03 від 22.12.2012 (т. 1 а. с. 121-252, т. 2 а. с. 1-104).

Крім того, позивачем на перевірку було надано міжнародні автомобільні накладні (CMR), по яких супроводжувалось перевезення вантажів, в яких визначено перевізника - ФОП ОСОБА_5 місцезнаходження відправника та отримувача вантажу, тип та номер транспортного засобу (MERSEDES-BENZ, номер НОМЕР_4, напівпричіп номер НОМЕР_5 автомобіль DAF 95 номер НОМЕР_2, напівпричіп н/п НОМЕР_7) (т. 2 а. с. 141-226).

Відповідно до п. 1.2 Порядку застосування уніфікованої митної квитанції МД-1, затвердженого Наказом Державної митної служби України від 4 січня 2005 року № 1 уніфікована митна квитанція МД-1 (далі - УМК) застосовується під час здійснення таких операцій: справляння митним органом з фізичних осіб та підприємств платежів, якщо законодавством не передбачено складання вантажної митної декларації на переміщувані через митний кордон України товари.

При здійсненні міжнародних перевезень, тобто під час переміщення товарів через митний кордон України, позивач (чи його наймані працівники ОСОБА_7, ОСОБА_8.) сплачував єдиний збір, про що свідчать нижче перераховані вибіркові уніфіковані митні квитанції МД-1, в яких зазначено дані особи-перевізника (ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8.) та дані про транспортний засіб (2347 НОМЕР_6, НОМЕР_2). (МД-1 від 25.06.2011, 27.07.2011, 27.07.2011, 26.08.2011, 09.08.2011, 26.08.2011, 27.08.2011, 08.09.2011, 13.09.2011, 05.10.2011, 15.11.2011, 21.11.2011, 02.12.2011, 02.12.2011, 23.12.2011, 23.12.2011, 24.01.2012, 25.01.2012, 18.02.2012, 18.02.2012, 06.03.2012, 22.03.2012, 03.04.2012, 10.04.2012, 26.05.2012, 14.06.2012, 28.06.2012, 28.06.2012, 20.07.2012, 24.07.2012, 02.08.2012, 28.08.2012, 28.08.2012, 14.09.2012, 04.12.2012, 20.12.2012) (т. 2 а. с. 105-140).

Відповідно до пп. 195.1.3 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання таких послуг: міжнародні перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Для цілей цього підпункту перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом;

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та вантажу конвенція застосовується до будь- якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про транзит вантажів» транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування. Залежно від обраного виду транспорту такою накладною може бути авіаційна вантажна накладна (Air Waybill), міжнародна автомобільна накладна (CMR), накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), коносамент (Bill of Lading). Крім цього, транзит вантажів може супроводжуватися (за наявності) рахунком-фактурою (Invoice) або іншим документом, що вказує вартість товару, пакувальним листком (специфікацією), вантажною відомістю (Cargo Manifest), книжкою МДП (Carnet TIR), книжкою АТА (Carnet ATA). При декларуванні транзитних вантажів відповідно до митного законодавства України до митних органів подається вантажна митна декларація (ВМД) або накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), книжка МДП (Carnet TIR), книжка АТА (Carnet ATA), необхідні для здійснення митного контролю.

Згідно із ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: міжнародна автомобільна накладна (CMR).

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Статтею 12 Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП) 1975 року передбачено, що для того щоб підпадати під дію положень розділів a) і b) цієї глави, кожний дорожній транспортний засіб має відповідати стосовно своєї конструкції та свого обладнання умовам, наведеним у додатку 2 до цієї Конвенції, і повинен бути допущений до перевезення згідно з процедурою, передбаченою в додатку 3 до цієї Конвенції. Свідоцтво про допущення має відповідати зразку, наведеному в додатку 4. Зокрема, коли операція МДП провадиться дорожнім транспортним засобом, на них мають бути прикріплені прямокутні таблички з написом "TIR", що відповідають вимогам, наведеним у додатку 5 до цієї Конвенції та інші вимоги.

Тобто, обов'язок по забезпеченню належного технічного та організаційного стану орендованих транспортних засобів для здійснення перевезень вантажів, у тому числі міжнародних, покладається на орендодавця.

Відповідно до ст. 6 Митної конвенції кожна з Договірних Сторін може, встановивши для цього відомі гарантії та на відомих умовах, надавати деяким об'єднанням право видавати безпосередньо або при посередництві об'єднань, що є їхніми кореспондентами, книжки МДП і надавати гарантії.

В судове засідання та на перевірку позивачем було надано міжнародні автомобільні накладні (CMR), де в графі перевізник значиться штамп ФОП ОСОБА_1, який безпосередньо здійснював міжнародні перевезення, що не заперечується Ніжинською ОДПІ, та значиться штамп ФОП ОСОБА_4, який є учасником Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України, а тому має право на придбання бланків зазначених міжнародних накладних. Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо того, що позивач не мав права на оподаткування операцій з поставки послуг міжнародного перевезення за нульовою ставкою, оскільки на міжнародних накладних проставлений штамп іншого суб'єкта господарювання, оскільки при здійсненні спірних операцій ФОП ОСОБА_1 було використано статус ФОП ОСОБА_12, як члена Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України. Суд зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено позбавлення перевізника права на оподаткування здійснених операцій за нульовою ставкою ПДВ через відсутність статусу члена Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України.

Крім того, на виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.12.2014 по даній справі судом досліджено та встановлено, що відповідно до укладених договорів саме позивачем надавались транспортні послуги з міжнародного перевезення пасажирів та вантажів.

Доводи ж відповідача, що перетин кордону транспорту, що належить ФОП ОСОБА_12, а не ФОП ОСОБА_1, що на думку відповідача свідчить про те, що ФОП ОСОБА_1 не здійснював перевезення, навпаки підтверджують факт виконання договорів міжнародного транспортного перевезення пасажирів та вантажів саме позивачем, враховуючи договори оренди транспорту у ФОП ОСОБА_12 позивачем саме у цей період (т. 1 а. с. 63, 64, 65), що протиправно не було враховано податковим органом під час перевірки.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем були здійснені міжнародні перевезення вантажів, що підтверджено договорами міжнародного перевезення, рахунками, актами надання транспортно-експедиційних послуг, міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR), зазначені міжнародні перевезення відповідно до вимог ст. 195 Податкового кодексу України оподатковуються за ставкою 0% податку на додану вартість. Таким чином, висновки Ніжинської ОДПІ про необхідність оподаткування перевезень за ставкою 20% та донарахування ФОП ОСОБА_1 податку на додану вартість є протиправним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх рішень.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Державної податкової служби № від 05.03.2013.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2294 (дві тисячі двісті дев'яносто чотири) грн.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан