Справа № 2а-12591/12/2670
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

16 січня 2015 року 11:10 справа №2а-12591/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Амельохіна В.В., Кармазіна О.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"
доДержавної фіскальної служби України
проскасування рішення про застосування фінансових санкцій
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі по тексту - позивач, ДП "Укрспирт") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту з контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, в якому просить визнати скасувати рішення відповідача про застосування фінансових санкцій від 10 серпня 2012 року №000179.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2012 року в адміністративній справі №2а-12591/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року, в задоволенні позову відмолено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 листопада 2014 року №К/800/30584/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року в адміністративну справу №2а-12591/12/2670 прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 17 грудня 2014 року первинного відповідача - Департамент з контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, замінено на належного відповідача - Державну фіскальну службу України (далі по тексту - відповідач, ДФС України) та виключено із числа третіх осіб Державну податкову службу України; представники позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; сторонами заявлено спільне клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до рішення Департаменту з контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів про застосування фінансових санкцій від 10 серпня 2012 року №000179 за порушення вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" а саме: зберігання спирту у місці зберігання, не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання, до ДП "Укрспирт" застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 2 317 047,21 грн. згідно з абзацом одинадцятим частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Зазначене рішення про застосування фінансових санкцій прийняте на підставі акта від 25 червня 2012 року №16/21-1/371199618 проведення інвентаризації спирту та перевірки наявності та стану збереження пломб в місцях можливого доступу до спирту на Липницькому МПД ДП "Укрспирт" (далі по тексту - акт проведення інвентаризації), складеного співробітниками Департаменту з контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та комісією заводу.

В акті інвентаризації встановлено наступне: при огляді комісією території підприємства в приміщенні недіючого цеху розливу лікеро-горілчаних виробів виявлено в 4 ємностях спиртовмісну рідину; ємності не внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання, документи, що підтверджують, походження спирту відсутні (не облікований спирт); пропуском через мірники встановлено кількість вказаного продукту 3318,62 дал, міцністю 96,28%; таким чином, встановлено зберігання спирту в ємностях, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання, чим порушено статтю 17 Порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року №1266.

Позивач вважає протиправним рішення про застосування фінансових санкцій, мотивуючи позовні вимоги наступним: оскаржуване рішення прийнято без проведення перевірки, а за наслідками інвентаризації; відповідачем не доведено зберігання ДП "Укрспирт" спирту у місцях, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання; місце зберігання спирту етилового ректифікованого об'ємом 36359,3 дал спирту за адресою: Житомирська обл., Лугинський район, с. Липники, вул. Заводська, 1, згідно з довідкою АП №222346 внесено до Єдиного державного реєстру.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, зазначивши про правомірність оскаржуваного рішення, та вважає, що акт проведення інвентаризації є актом перевірки за результатами проведеної фактичної перевірки ДП "Укрспирт".

Вищий адміністративний суд України, направляючи справу на новий розгляд, в ухвалі від 03 листопада 2014 року №К/800/30584/14 вказав наступне: "…враховуючи наведене, при перевірці, чи діяв контролюючий орган на підставі та у спосіб, що передбачені законами України при складанні оспорюваного рішення про застосування фінансових санкцій, суди повинні дослідити обставину щодо дійсного проведення відповідачем фактичної перевірки, в ході б якої контролюючим органом було зафіксовано порушення позивачем вимог ч. 33 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-BP(далі - Закон № 481/95-BP).

…при вирішенні справи суди мають належним чином з'ясувати, чи здійснював позивач зберігання спирту у місці, не внесеному до Єдиного державного реєстру. Для цього слід з'ясувати походження спирту (чи був позивач виробником (власником) спирту, щодо якого контролюючий орган вважає відбулося зберігання у місцях, не внесених до вказаного реєстру, та чи зберігався цей спирт у зазначених місцях саме позивачем".

Як встановлює частина п'ята статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог та висновків Вищого адміністративного суду України, звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Як визначає підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється органом державної податкової служби щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пункт 86.1 статті 86 Податкового кодексу України встановлює, що результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Відповідно до пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами органів державної податкової служби, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Згідно з пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

З наведених вище правових норм випливає, що дотримання порядку здійснення та обігу підакцизних товарів, зокрема спирту етилового, може бути перевірено лише під час проведення фактичної перевірки, а застосування фінансових санкцій за порушення норм законодавства з питань регулювання виробництва і обігу сприту етилового є можливим за на підставі відповідного акта перевірки, про що наголошено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03 листопада 2014 року №К/800/30584/14.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів проведення Департаментом з контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, його підрозділами або іншими органами державної податкової служби фактичної перевірки ДП "Укрспирт", зокрема наказу про проведення фактичної перевірки, направлення на проведення фактичної перевірки, акта, складеного за результатами фактичної перевірки.

Суд не приймає до уваги надані відповідачем копії наказу Регіонального управління Департаменту з контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у Житомирській області від 25 червня 2012 року №231 про проведення перевірки, направлення №68 на проведення позапланової документальної перевірки від 25 червня 2012 року та акт проведення інвентаризації, оскільки названі наказ та направлення видані саме щодо прийняття участі співробітниками Регіонального управління Департаменту з контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у Житомирській області в інвентаризації спирту та спиртовмісних рідин в місцях зберігання та проведення перевірки наявності пломб на ДП "Укрспирт" Липницьке місце провадження діяльності №31; акт проведення інвентаризації складений за наслідками проведеної інвентаризації спільно із працівниками ДП "Укрспирт".

При цьому колегія суддів звертає увагу, що виходячи з норм підпункту 20.1.5 пункту 20.1 статті 20 та пункту 230.12 статті 230 Податкового кодексу України, інвентаризація проводиться саме платником податків за участю представника органу державної податкової служби на акцизному складі, та, відповідно, не може бути підставою для виявлення порушень під час виробництва та обігу спирту етилового і прийняття рішення про застосування фінансових санкцій.

Таким чином, наведене вказує, що оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій прийняте Департаментом з контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів не є результатами проведення перевірки, що суперечить приписам Податкового кодексу України.

Досліджуючи питання суті порушення вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", за яке застосовано фінансові санкції, суд керується наступним.

Частина перша статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацом одинадцятим частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлено, що за зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 1700 гривень.

Відповідно до частини п'ятої статті 2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового та алкогольних напоїв здійснюється за наявності внесених до Єдиного реєстру місць зберігання спирту. При цьому приміщення, в яких здійснюється виробництво спирту етилового, та місця зберігання спирту, розташовані на державному підприємстві, яке виробляє спирт етиловий, вважаються акцизним складом. Акцизним складом також вважаються виробничі приміщення на території суб'єкта господарювання, де суб'єктом господарювання виробляється, обробляється (переробляється) горілка та лікеро-горілчані вироби, та його складські приміщення, в яких зберігається, одержується чи відправляється горілка та лікеро-горілчані вироби. На акцизних складах постійно діють представники органу державної податкової служби України за місцем розташування акцизного складу.

Як передбачають частини шоста-восьма статті 2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання спирту, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), для фізичних осіб - суб'єктів господарювання - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються документ, що підтверджує право користування цим приміщенням, та довідка про відповідність місця зберігання спирту вимогам, встановленим органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Довідка про внесення місця зберігання спирту до Єдиного реєстру видається суб'єкту господарювання протягом п'яти календарних днів від дати подання заяви. Ведення Єдиного реєстру та видача довідок про внесення місць зберігання спирту до Єдиного реєстру здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Органи влади забезпечують вільний доступ до відомостей, які містяться в Єдиному реєстрі.

Згідно із пунктом 17 Порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року №1266 (далі по тексту - Порядок), місця зберігання спирту вносяться до Єдиного реєстру місць зберігання спирту (далі - Єдиний реєстр) у порядку, визначеному ДПС.

До Єдиного реєстру вносяться: місця зберігання спирту суб'єктів підприємницької діяльності - виробників спирту та алкогольних напоїв; місця зберігання спирту суб'єктів господарювання, які отримують спирт для забезпечення виробничих та інших потреб, якщо його кількість перевищує 100 декалітрів на квартал.

Спирт зберігається його власником виключно в місцях зберігання спирту, внесених до Єдиного реєстру за його заявою.

Спирт повинен зберігатися та обліковуватися орендарем спиртосховища (спиртобази) окремо від продукції орендодавця. У спиртосховищі (на спиртобазі) повинні бути належні умови для проведення інвентаризації та обліку спирту окремо орендарем і орендодавцем, що є обов'язковою умовою договору оренди.

Пункт 20 Порядку визначає, що на підставі довідки про відповідність місця зберігання спирту встановленим вимогам та заяви суб'єкта підприємницької діяльності департамент вносить місце зберігання спирту до Єдиного реєстру і видає довідку за формою, затвердженою ДПС.

Наведені правові норми статті 2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" вказують, що виробник спирту зобов'язаний зберігати спирт виключно в місцях зберігання спирту, внесених до Єдиного реєстру за його заявою.

Підставою для висновку, що позивач зберігає спирт у місцях зберігання спирту, внесених до Єдиного реєстру, стало виявлення під час проведення інвентаризації в приміщенні недіючого цеху розливу лікеро-горілчаних виробів на Липницькому місці провадження діяльності ДП "Укрспирт" спиртовмісної рідини в 4 ємностях міцністю 96,28% та об'ємом 3318,62 дал.

Згідно з частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Разом з тим, відповідач не надав суду жодних доказів, які б вказували на те, що позивач зберігав спирт у кількості 3318,62 дал у місці зберігання спирту, не внесеному до Єдиного державного реєстру.

Колегія суддів зауважує, що позивач заперечує зберігання ним спирту у кількості 3318,62 дал у місці зберігання спирту, не внесеному до Єдиного державного реєстру, та зазначає про зберігання спирту невстановленими особами, що заволоділи ним злочинним шляхом.

Крім того, відповідно до довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру серії АП №223378, видану ДП "Укрпирт" Департаментом з контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, підтверджено внесення місця зберігання спирту етилового ректифікованого місткістю 36359,3 дал, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., Лугинський район, с. Липники вул. Заводська, 1, до Єдиного державного реєстру 27 квітня 2011 року №5.

Наведене вказує, що виявлений під час інвентаризації не облікований сприт фактично зберігався на території Липницького місця провадження діяльності ДП "Укрспирт" за адресою: Житомирська обл., Лугинський район, с. Липники вул. Заводська, 1, яке внесено до Єдиного державного реєстру.

При цьому законодавство не встановлює, що зареєстроване місце зберігання спирту визначається виходячи з його місткості та не прив'язується до конкретно визначеного резервуару.

Враховуючи викладене, на думку суду, висновки відповідача про порушення ДП "Укрспирт" норм Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" в частині зберігання спирту у місцях зберігання, не винесених до Єдиного державного реєстру нормативно та документально не підтверджуються.

Крім того, в частині розміру заснованого штрафу, суд зазначає, що згідно положень абзацу одинадцятого частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" сума 2 317 047,21 грн. являє собою 100 відсотків вартості спирту, разом з тим, відповідач не надав суду обґрунтованого розрахунку суми заснованих фінансових санкцій.

Суд також звертає увагу, що форма оскаржуваного рішення не узгоджується із нормами Податкового кодексу України, виходячи з наступного.

Форма рішення про застосування фінансових санкцій встановлена Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790.

Разом із тим, відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку зобов'язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.

При цьому відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, контролюючий орган, у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення, а прийняття будь-яких інших рішень, у тому числі про застосування фінансових санкцій, суперечитиме Податковому кодексу України.

Аналогічна позиція доведена Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 28 березня 2014 року №375/11/14-14.

Враховуючи викладене, рішення Департаменту з контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів про застосування фінансових санкцій від 10 серпня 2012 року №000179 прийнято не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України та Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Державною фіскальною службою України не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірного рішення про застосування фінансових санкцій з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ДП "Укрспирт" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту з контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів про застосування фінансових санкцій від 10 серпня 2012 року №000179.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 146,00 (дві тисячі сто сорок шість гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді В.В. Амельохін

О.А. Кармазін