Справа № 1570/7901/08
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1570/7901/08

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М. Г

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1, заступника прокурора Одеської області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом прокуратури м. Одеси до Одеської міської ради, за участю третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, Управління капітального будівництва Одеської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Златоград", Громадської організації "Асоціація інвесторів "Золоте руно", ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_10

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

23 червня 2008 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року позовну заяву залишено без розгляду в зв`язку з пропуском позивачем строку на звернення до суду.

Не погоджуючись з таким рішенням, третя особа - ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить визнати незаконною та скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити по справі нову ухвалу, якою визнати поважною причину пропуску позивачем встановленого законом строку для звернення до суду з адміністративним позовом, відновити позивачу строк для звернення до суду, направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Не погоджуючись з таким рішенням, заступник прокурора Одеської області також надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, клопотань від усіх осіб які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не надходило, колегія суддів відповідно до ст. 197 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до п. 2, п. 6 ч.2 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право: вносити подання або протест на рішення місцевих Рад залежно від характеру порушень; звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.02.2008 року до виконавчого комітету Одеської міської ради надійшов протест прокуратури міста Одеси від 25.02.2008 року № 18/07-08 на рішення Одеської міської ради № 2271 від 22.01.2008 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання управлінню капітального будівництва Одеської міської ради в оренду земельних ділянок, загальною площею 2,3420 га, за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога ріг вул. Маршала Малиновського у мкр. «Д» житлового району 1-6 «Ближні Млини» для подальшого проектування та будівництва громадсько-житлового комплексу з підземним паркінгом» (т.3 а.с.180).

Докази про належне сповіщення прокуратури про розгляд протесту на засіданні Одеської міської ради в матеріалах справи відсутні.

16.04.2008 року на другому засіданні 11 сесії Одеської міської ради 5 скликання протест прокурора м. Одеси було розглянуто у присутності прокурора м. Одеси Маркіна Н.А.

Доказів про одержання позивачем повідомлення про відхилення протесту в матеріалах справи відсутні, як і відсутня інформація про отримання чи відправлення до прокуратури рішення Одеської міської ради.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст. 21 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII (в редакції станом на час звернення до суду) позивачем пропущено, підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом не знайдено, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що даний позов підлягає залишенню без розгляду.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

15.02.2011 року позивач подав до суду клопотання, в якому просив визнати причини пропуску строку для звернення до суду поважними, оскільки до прокуратури м. Одеси не надходило повідомлень про розгляд протесту від 22.01.2008 року, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду в межах річного строку, передбаченого на той час ст. 99 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що 16.04.2008 року на другому засіданні 11 сесії Одеської міської ради 5 скликання протест прокурора м. Одеси від 25.02.2008 року розглядався у присутності прокурора м. Одеси Маркіна Н.А., однак рішення про його задоволення або відмову у задоволенні протесту прокурора оголошено не було. Саме рішення Одеської міської ради в органи прокуратури м. Одеси не направлялось.

Судом першої інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що прокуратурі м. Одеси було надано будь яку інформацію, щодо дати та результатів розгляду вищезазначеного протесту.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Залишивши на підставі приписів статті 100 КАС України без розгляду адміністративний позов прокурора, суд першої інстанції послався на те, що прокурором пропущено передбачений ст. 21 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII (в редакції станом на час звернення до суду) строк на звернення до адміністративного суду.

При цьому, судом не враховано, що з адміністративним позовом прокурор звернувся у 2008р. На час звернення прокурора до суду, статтю 100 КАС України було викладено в наступній редакції :1. Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. 2. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. 3. Позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Ця норма права була самостійною підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, тобто за своєю правовою природою була нормою матеріального права.

Аналіз частини першої статті 100 КАС дає підстави вважати, що суд не мав можливості самостійно, на свій розсуд застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду. Право вимагати застосування строку звернення до суду належало сторонам і у випадку, якщо така заява не надходила до суду і наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду не могли бути застосовані судом.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду і заява сторони про застосування наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС.

Обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом тільки у випадку, якщо заявлена вимога про застосування цих строків.

Таку правову позицію виклав у своїй постанові Верховний Суд України від 5.12.2011р. у справі №21-369а11, а відповідно до статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що припис частини другої статті 100 КАС України (в редакції, чинній на час звернення з цим позовом) щодо розгляду і вирішення справи у разі визнання судом причини пропуску строку звернення до суду поважною стосується саме прийняття судом постанови за результатами розгляду справи, тобто відповідно до встановлених обставин та норм матеріального права.

У разі ж відсутності підстав для визнання поважною причини пропущення строку звернення до суду та встановлення факту порушення права, суд відмовляє в його захисті саме з підстав пропущення строку. При цьому, такий висновок суду повинен міститися в постанові, прийнятій за результатами розгляду справи.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для залишення позову без розгляду відповідно до ст. 100, п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України відсутні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області підлягає задоволенню повністю, а ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 211 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області - задовольнити повністю.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик