Справа № 638/3183/14-а (2а/638/216/14)
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/53900/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Мороз Л.Л., Сороки М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року

справа № 638/3183/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Харківської міської ради

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Харківської міської ради про визнання протиправними дій відповідача щодо порушення процедури розгляду поданого в січні 2014 року позивачем клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Харків; зобов'язання відповідача винести на засідання чергової сесії Харківської міської ради та розглянути подане в січні 2014 року позивачем клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Харків.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.07.2014 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2014 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове - про задоволення позову.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, Харківська міська рада оскаржила його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції мотивів порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, в січні 2014 року позивач звернулась до Харківської міської ради з клопотанням, в якому просила в порядку статті 118 Земельного кодексу України визначити без її погодження та виділити земельну ділянку орієнтовним розміром до 0,10 га в межах міста Харкова з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню вказаної земельної ділянки, розглянувши це питання на сесії ради.

До вказаного клопотання позивачем надані копія паспорту та ідентифікаційного коду, відповідні графічні матеріали.

За результатами розгляду клопотання позивачу направлено лист від 30.01.2014 № 235 за підписом начальника управління обліку та розподілу житлової площі, у якому позивача повідомлено про необхідність надання додаткових документів для розгляду питання включення позивача до загальноміських списків черговиків на отримання земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що, звертаючись в порядку частини шостої статті 118 Земельного кодексу України до Харківської міської ради з клопотанням про надання безоплатно у власність земельної ділянки, позивач виконала вимоги названої статті Кодексу.

Проте, вказану заяву позивача в порушення вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України Харківською міською радою на пленарному засіданні міської ради не було розглянуто.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується зі вказаним висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Частина друга статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Ураховуючи те, що ОСОБА_2 подала всі передбачені положеннями статті 118 Земельного кодексу України документи, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції стосовно неправомірності дій відповідача щодо витребовування додаткових документів та не здійснення у визначеному законодавством порядку розгляду клопотання позивача.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 КАС України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 КАС України.