Справа № 672/1334/14-а
Суддя: Шинкоренко С. В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№672/1334/14-а
Провадження №2-а/672/1/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 р. м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Шинкоренка С.В., при секретарях - Терещук Н.А., Жиловській Т.В., за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представників відповідача - Райтаровського Р.Б., Столяр Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Хмельницької області

про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про перерахунок пенсії. В обґрунтування своїх вимог позивач пояснив суду, що відповідачами йому безпідставно було перераховано раніше призначену пенсію, в результаті чого відбулось її зменшення. Як підставу проведення вищевказаного перерахунку пенсії позивача відповідачем було вказане те, що було встановлено недостовірність даних, що були зазначені у довідці про розмір заробітної плати, що слугувала підставою для обрахунку пенсії при її призначенні.

Позивач посилається на те, що такий перерахунок його пенсії є незаконним з тих підстав, що оскільки протягом тривалого часу суми заробітної плати, що зазначені у довідці про розмір заробітної плати не викликали сумнівів у працівників Управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Хмельницької області, то і надалі вони мають ними братись до уваги. Стверджує що відомості про розмір його заробітної плати за період з 1991 по 1996 р.р. є правдивими та вірними і безпідставно не беруться до уваги відповідачем.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просять суд скасувати рішення комісії з призначення пенсій №134181 від 17.12.2013 р. про відмову у обчисленні заробітної плати за 1992, 1994-1996 р.р. та зменшенні розміру пенсії з 1583 грн. 56 коп. до 1111 грн. 13 коп. та зобов"язати відповідача нарахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 в попередньому розмірі, тобто - 1583 грн. 56 коп. щомісячно із врахуванням заробітку за 1992, 1994-1996 р.р.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 недоплачену частину пенсії за січень-серпень 2014 р. в сумі 3779 грн. 44 коп.

Представники відповідача - управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Хмельницької області Райтаровський Р.Б. та Столяр Г.В. в судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі, вважають його безпідставним та необґрунтованим. Додатково пояснили, що перерахунок пенсії позивача було проведено з чітким дотриманням вимог законодавства, що мало місце при проведенні зустрічної перевірки заробітної плати позивача за період часу з 1991 по 1996 р.р., при якій було встановлено на підставі архівних довідок, що суми помісячно не відповідають довідці про заробітну плату, яка була подана позивачем при призначенні йому пенсії.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач з березня 1991 р. працював директором МП "Надія" (м. Городок, Хмельницької області). Як пояснив позивач дане підприємство здійснювало свою діяльність до 2000 р. З довідки Городоцької ОДПІ ГУ Міндоходів У Хмельницькій області від 20.01.2015 р. вбачається, що МП "Надія" знято з обліку як платника податків 30.10.2002 р. (а.с.127).

Починаючи з 06.09.2000 р. ОСОБА_1 відповідачем була призначена пенсія за віком, підставою для обрахування розміру якої слугувала довідка про заробітну плату, видана МП "Надія", за підписом самого ж позивача за період з 1991 по 1996 р.р. (а.с.7,18).

Рішенням комісії по призначенню пенсій Управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Хмельницької області №134181 від 05.12.2013 р. позивачу було проведено перерахунок пенсії із заробітної плати за період з 01.01.1981 р. по 31.12.1985 р. (а.с.29).

Згідно листа відповідача від 01.08.2014 р. вбачається, що при проведенні зустрічної перевірки заробітної плати за період з 1991 по 1996 р.р., перевірено 1991 та 1993 р.р. і згідно архівної довідки №15 від 04.02.2014 р. встановлено розбіжність помісячних сум, що зазначені у довідці, яку позивач подавав при призначенні йому пенсії. Перевірити 1991, 1994-1996 р.р. відповідач не має можливості, оскільки згідно відповіді архівної установи справи по особовому складу МП "Надія" за вищевказані роки до архіву не передавались. У зв'язку із цим позивачу було відмовлено у врахуванні при обчисленні пенсії заробітної плати за періоди з 01.01.1992 р. по 31.12.1992 р. та з 01.01.1994 р. по 29.02.1996 р. (а.с.8).

Позивач та його представник не погодились із такою позицією відповідача та подали суду для огляду в судовому засіданні 23.12.2014 р. оригінал журналу "Оборотної відомості по рахунках зар.плати №70 МП "Надія" за 1994, 1995 р.р.", копія якого була долучена до матеріалів справи (а.с.76-101). Як пояснив позивач, він даний журнал випадково знайшов за декілька днів до судового засідання на горищі та пояснив, що суми заробітної плати, зазначені у вказаному журналі підтверджують правильність зазначення розміру його заробітної плати у довідці, яка враховувалась відповідачем при призначенні йому пенсії у 2000 році.

В подальшому, а саме 31.12.2014 р. позивачем вищевказаний журнал було здано до районного трудового архіву Городоцької районної ради Хмельницької області і на підставі нього було видано довідку про заробітну плату за 1994-1995 р.р., яка долучена до матеріалів справи (а.с.116,126).

Оцінюючи вищевказаний доказ з критеріїв його допустимості, суд приходить до наступного висновку.

При огляді даного журналу судом (його оригіналу) очевидно і чітко проглядались підтертості та виправлення як у його назві (тобто стертий первинний напис, а поверх нього нанесений інший) так і в фактично кожній графі, де зазначається заробітна плата позивача. Дану обставину позивач пояснити не зміг.

Крім того, суд приходить до висновку про неправомірність прийняття вищевказаного журналу архівною установою та видачу на його підставі позивачу довідки про заробітну плату виходячи із наступного.

Діяльність архівних установ в Україні врегульована Законом України "Про національний архівний фонд та архівні установи", Типовим Положенням про архівну установу сільської, селищної, міської ради для централізованого тимчасового зберігання архівних документів, нагромаджених у процесі документування службових, трудових та інших правовідносин юридичних і фізичних осіб, що не належать до Національного архівного фонду, а також Правилами роботи архівних установ України, що затверджені Наказом Міністерства Юстиції України №656/5 від 08.04.2013 р.

Згідно абз.2 п.5 Типового Положення визначено, що : З питань організації та методики ведення архівної справи Трудовий архів керується нормативно-правовими актами, затвердженими Міністерством юстиції України, правилами, положеннями, інструкціями, методичними рекомендаціями Укрдержархіву, Державного архіву в Автономній Республіці Крим, державних архівів областей, міст Києва і Севастополя.

У свою чергу, п.4 Правил роботи архівних установ України визначено, що :

4.4. Документи приймають в упорядкованому стані разом із страховими копіями унікальних документів за затвердженими описами справ (документів) постійного зберігання та оформлюютьактом приймання-передавання документів юридичної особи на постійне зберігання, який складають у двох примірниках за формою, наведеною в додатку 9.

4.5. Разом з документами до архіву передають три примірники опису та довідковий апарат до нього. Четвертий примірник опису разом з примірником акта приймання-передавання залишають у фондоутворювача (юридичної особи, що передає документи на зберігання).

4.6. Приймання документів здійснюють за описом поодинично в присутності представника фондоутворювача - юридичної особи, що передає документи на зберігання, справ з унікальними документами - подокументно і поаркушно та фіксують відповідним підсумковим записом в опису.

4.7. У разі відсутності справ, документів їх номери та причини відсутності зазначають в акті приймання-передавання документів юридичної особи на постійне зберігання (у графі «Примітки»), у письмовому поясненні фондоутворювача (юридичної особи, що передає документи на зберігання), що додають до акта, а також у підсумковому запису до опису справ постійного зберігання.

Юридична особа, що передає документи, зобов'язана вжити заходів щодо розшуку відсутніх справ і документів та притягнення осіб, винних у втраті документів НАФ, до відповідальності згідно із законодавством.

У разі втрати оригіналів документів допускається заміна їх копіями, засвідченими в установленому законодавством порядку.

4.9. Приймання документів НАФ від юридичних осіб - джерел комплектування недержавної форми власності - здійснюють відповідно до умов договору між власником і архівом із зазначенням у ньому умов користування документами, копіювання (відтворення) цих документів та використання відомостей, що в них містяться.

4.25. У разі ліквідації юридичної особи документи НАФ підлягають передаванню до архіву: в обов'язковому порядку, якщо ліквідована юридична особа - державної форми власності; згідно з договором - якщо ліквідована юридична особа - приватної форми власності.

Документи НАФ, що нагромадилися за час діяльності ліквідованої юридичної особи, приймають до архіву на загальних підставах.

4.26. Документи з кадрових питань (особового складу), а також документи, строки тимчасового зберігання яких не вичерпано, ліквідаційна комісія (ліквідатор) передає на зберігання до трудових архівів.

Судом враховано те, що працівником даної архівної установи було порушено порядок прийняття відповідних документів до архіву, що визначений відповідними підпунктами п.4 Правил роботи архівних установ України, що зазначені вище.

У свою чергу, з долученого до матеріалів справи акту приймання передавання справ від 31.12.2014 р., згідно якого до районного трудового архіву було прийнято відомості по заробітній плати за 1994-1995 р.р. МП "Надія" вбачається, що передання таких відомостей здійснив директор МП - ОСОБА_1 (а.с.126). Однак очевидним є той факт, що ОСОБА_1 станом на 31.12.2014 р. не може бути директором МП "Надія" оскільки вищевказане підприємство припинило своє існування ще у 2000 р., що вказує сам позивач. Крім того, ОСОБА_1 не зміг чітко пояснити походження вищевказаних документів, наявність у них численних підчисток, виправлень, тощо, з врахуванням яких відомості викладені у них для суду є сумнівними, а отже судом не може братись до уваги і архівна довідка №1 від 12.01.2015 р. про заробітну плату за 1994-1995 р.р., видана ОСОБА_1(а.с.116).

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Зокрема п."а" ч.1 ст.3 Закону України "Про пенсійне забезпечення", визначено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: а) особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів,- за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Суд погоджується з позицією відповідача про сумнівність довідки про доходи ОСОБА_1, на підставі якої останньому призначалась пенсію у 2000 р. (а.с.11), а також з архівною довідкою від 12.01.2015 р. №1 про розмір заробітної плати позивача у 1994-1995 р.р. (а.с.116) з наступних підстав.

В матеріалах справи наявні копії щорічних звітів про нарахування страхових внесків МП "Надія" за 1993-1996 р.р., які були надані архівним відділом Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області (а.с.64,65,67,68).

З поданих звітів вбачається, що зокрема у 1993 р. підприємство щомісячно сплачувало страхові внески до Пенсійного фонду, однак в той же час мало заборгованість по заробітній платі та страхових внесках; у 1994 р. - підприємство 7 місяців з року не сплачувало страхові внески до Пенсійного фонду, а отже на підприємстві не нараховувалась та не виплачувалась (принаймні офіційно) заробітна плата у вказані місяці; у 1995 р. - підприємство 4 місяці з року не сплачувало страхові внески до Пенсійного фонду; у 1996 р. - підприємство 7 місяців з року не сплачувало страхові внески до Пенсійного фонду.

Допитана в судовому засідання у якості спеціаліста ОСОБА_5 (начальник відділу обліку, надходження, прогнозування та обліку застрахованих осіб Управління пенсійного фонду України в Городоцькому районі Хмельницької області) роз'яснила суду порядок подання звітності про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду починаючи з 1991 р. - по 2000 р.р. та значення вказаних у даних звітах відомостей. З поданих пояснень вбачається, що оскільки у вищевказаних звітах вказані місяці, у яких відсутні суми виплат, на які нараховуються внески до пенсійного фонду, то відповідно у вказані місяці страхові внески підприємство до Пенсійного фонду не сплачувало, отже працівникам не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата у даний період, оскільки такі внески нараховуються саме виходячи із розміру нарахованої працівнику заробітної плати.

Крім того, як зазначила ОСОБА_5, з поданих звітів вбачається, що на підприємстві мала місце постійна заборгованість по заробітній платі та відповідно по страхових внесках до Пенсійного фонду, що відображено у відповідних звітах. Штрафні санкції до підприємства не застосовувались, що пов'язано із тим, що згідно діючого на той час законодавства страхові внески до Пенсійного фонду сплачувались лише після виплати заробітної плати працівникам (пропорційно до суми виплаченої заробітної плати).

Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд критично сприймає пояснення позивача та його представника, що на підприємстві регулярно і щомісячно виплачувалась заробітна плата, оскільки такі твердження спростовуються дослідженими письмовими доказами.

Крім того, судом не беруться до уваги покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які також стверджували що всі працівники МП "Надія" щомісячно отримували заробітну плату, оскільки такі покази останніх суперечать доказам у справі. Даним свідкам невідомо чи дана заробітна плата отримувалась працівниками офіційно, із сплатою всіх необхідних страхових внесків та податків, що вони і підтвердили.

Також, в матеріалах справи міститься довідка, надана архівною установою, за підписом самого позивача, як директора МП "Надія" та за підписом головного бухгалтера про те, що заробітна плата у 1996 р. зокрема працівниками не одержувалась (а.с.66), що ще раз свідчить про неправдивість показів свідків та пояснень самого позивача.

Не беруться до уваги пояснення позивача та його представника про фіктивність звітів про нарахування страхових внесків МП "Надія" за 1993-1996 р.р., які були надані архівним відділом Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області (а.с.64,65,67,68), оскільки в деяких з них відсутні печатки підприємства та підписи у деяких з них не належать позивачу.

Як пояснила спеціаліст ОСОБА_5, згідно діючого на той час законодавства, печаткою МП "Надія" почало користуватись з 1996 р. і в подальшому. Крім того, звіти часто подавались і поштою, а діюче законодавство не передбачало права у органів Пенсійного фонду з будь-яких причин не прийняти поданий звіт (навіть за умови відсутності у ньому підписів взагалі).

Також, судом беруться до уваги покази свідка ОСОБА_6 в тій частині, що остання вказувала, що протягом 91-93 р.р. допомагала бухгалтеру МП "Надія", яка одночасно являлась дружиною позивача, вести бухгалтерію підприємства, і оскільки остання не могла ходити, то вона здавала за неї всі звіти у відповідні державні органи. Отже цим і пояснюється неспівпадіння підписів посадових осіб МП "Надія".

Згідно з ч.1 ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що : До заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Отже, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вивчені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача і відсутність підстав для задоволення даного позову. Відповідачем правомірно проведено перерахунок пенсії позивача та при цьому не взято до уваги довідку про заробітну плату за 1991-1996 р.р., оскільки зазначені у ній суми заробітної плати є непідтвердженими. Крім того, виходячи із щорічних звітів про нарахування страхових внесків МП "Надія" за 1993-1996 р.р., які були надані архівним відділом Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області (оцінка яких дана вище) вбачається, що у спірний період заробітна плата на підприємстві місяцями не нараховувалась та відповідно не виплачувалась, отже не сплачувались відповідні страхові внески підприємством до органів Пенсійного фонду, що свідчить про неправдивість відомостей, викладених у довідці про заробітну плату за 1991-1996 р.р., що слугувала для нарахування та обчислення розміру п5нсії позивачу у 2000 р.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.19, 46 Конституції України, ст.ст. 3,66 Закону України «Про пенсійне забезпечення", п.4 Правил роботи архівних установ України, що затверджені Наказом Міністерства Юстиції України №656/5 від 08.04.2013 р., ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі Хмельницької області, про скасування рішення комісії №134181 від 17.12.2013 р. та стягнення недоплачених сум пенсії - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня її проголошення, однак якщо учасники процесу не були присутні у судовому засіданні під час її проголошення - вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду виготовлено 26.01.2015 р.

Суддя: ____________