Справа № 819/3569/14-а
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3569/14-a

15 січня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Осташа А. В.

при секретарі судового засідання Костецька Н.Т.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідач - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про зобов'зання суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції (далі - відповідач) про зобов'язання суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, суду пояснив, що пред'явивши вимоги від 10 та 19 грудня 2014р., банк розпочав підготовчі дії до позасудового врегулювання спору, оскільки, згідно абзацу 1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позивач вважає, що пред'явивши вищевказані вимоги, банк вчиняє дії по зловживанню правом, що заборонено ст.13 ЦК України, оскільки, як обґрунтовувалось вище, у випадку обрання банком позасудового способу вирішення спору, - він буде позбавлений можливості надавати будь-які доводи та заперечення та, зокрема, заявити про пропуск банком строку позовної давності, що може призвести до порушення його прав, захищених Законом та значних моральних та матеріальних збитків.

Крім того, позивач зазначив, що до повноважень та обов'язків Реєстраційної служби не входить з'ясування будь-яких інших обставин, ніж передбачено Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», більш того, вичерпний перелік підстав для відмови у вчиненні реєстраційних дій встановлено у ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», де у пункті 4 вказаного Закону зазначено, що Державній реєстраційній службі України забороняється відмовляти у вчиненні реєстраційних дій за умови виконання заявником вимог, необхідних для вчинення таких дій, чим і намагається скористатися банк, зловживаючи правом іпотекодержателя за іпотечним договором.

З врахуванням викладеного, позивач вважає, що Державна реєстраційна служба України не може вчиняти реєстраційні дії з моїм майном з підстав, передбачених ст.ст. 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», оскільки іпотекодержатель ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» здійснює спробу здійснити позасудове звернення стягнення за іпотечним договором поза межами строку позовної давності, тобто, - втративши право на подібне звернення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника по справі не забезпечив, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст. ст. 33, 35 КАС України.

Отже, суд вважає що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів, тому можливо розглянути справу без участі відповідача, представника відповідача, відповідно до положень ст. 128 КАС України.

Крім пояснення позивача, судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, з наступних міркувань.

Судом встановлено, 29 лютого 2008 року між ОСОБА_1, та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір №12-310/29 на придбання житла.

У якості забезпечення вказаного договору цього ж дня між сторонами було укладено договір іпотеки житлової квартири АДРЕСА_1.

У зв'язку з порушенням позивачем передбаченого кредитним договором графіка погашення кредиту, 14 квітня 2010 року Акціонерним Товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було подано позовну заяву про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №12-310/29 від 29.02.2008р.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 січня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом у цивільній справі №2-4829/2010 було прийнято рішення яким позов банку був задоволений частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» існуючу на той момент заборгованість за кредитним договором №12-310/29 від 29 лютого 2008 року в розмірі 583 548.69 грн.. сплачений судовий збір в розмірі 1700.00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу в розмірі 120.00грн. У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Вказане Рішення було оскаржене ОСОБА_1 до Апеляційного суду Тернопільської області. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області у справі 22ц-540 від 17 березня 2011 року апеляційну скаргу було задоволено частково, а саме: вказане Рішення суду першої інстанції у справі №2-4829/2010 - було змінено, стягнуто з ОСОБА_1 суму у розмірі 453 548,69грн. Рішення про стягнення кредитної заборгованості вступило в законну силу 17 березня 2011р.

Водночас, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2011 року у справі №2-2616/11 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів, - позов ОСОБА_1 було задоволено частково, а саме: визнано недійсними кредитний договір №12-310/29 від 29 лютого 2008р., та договір іпотеки, як забезпечення недійсного зобов'язання, укладені між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Ухвалою колегії суддів Цивільної палати Апеляційного суду Тернопільської області від 29 грудня 2011 року у справі 22ц-1738/2011 апеляційну скаргу банку було відхилено, рішення суду першої інстанції, - залишено без змін.

Проте, як стверджує сам позивач та підтверджується матеріалами справи, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 серпня 2013 року рішення Апеляційного суду Тернопільської області про недійсність кредитного та іпотечного договорів скасовано, а тому станом на даний час кредитний договір №12-310/29 від 29 лютого 2008 року та іпотечний договір від 29 лютого 2008 року є дійсними.

В судовому засіданні також встановлено, що 10 та 19 грудня 2014 року ПАТ "Бак «Фінанси та Кредит» надіслав на адресу ОСОБА_1 іпотечні вимоги де зазначив, що у випадку непогашення ОСОБА_1 у 30-денний строк вказаних у вимозі сум грошових коштів, банком буде ініційовано звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із статтею 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі:

- рішення суду;

- виконавчого напису нотаріуса;

- згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя або на підставі іпотечного застереження у іпотечному договорі.

Тобто, закон передбачає як судовий, так і позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Судовий спосіб передбачає розгляд справи відповідним належним судом, котрий приймає рішення у результаті відкритого судового розгляду за участі сторін з врахуванням їх доводів та заперечень а також при з'ясуванні всіх обставин справи.

Позасудовий ж спосіб (виконавчий напис нотаріуса, а також дії, передбачені ст.ст.36, 37,38 Закону України «Про іпотеку»), - не передбачає участі іпотекодавця, а проводиться за умови виконання передбачених законом дій лише виключно іпотекодержателем, відповідно, іпотекодавець позбавляється можливості надавати свої доводи та заперечення при позасудовому способі звернення стягнення.

Звертаючись до адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про зобов'язання утриматися від вчинення певних дій позивач обґрунтовує позовні вимоги порушення його прав зі сторони банку, а саме: зазначає, що пред'явивши іпотечні вимоги від 10 та 19 грудня 2014р., банк вчиняє дії по зловживанню правом, що заборонено ст.13 ЦК України, оскільки, у випадку обрання банком позасудового способу вирішення спору, - він (позивач) буде позбавлений можливості надавати будь-які доводи та заперечення та, зокрема, заявити про пропуск банком строку позовної давності, що може призвести до порушення його прав, захищених Законом та значних моральних та матеріальних збитків.

З наведеного вбачається, що в даному випадку існують цивільно-правові відносини між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і відповідно захист порушених прав позивача в таких правовідносинах може здійснюватися тільки в порядку цивільного судочинства.

Оцінюючи виключно правовідносини, які склалися між позивачем та суб'єктом владних повноважень - Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Захист прав, свобод та інтересів слід відрізняти від їх охорони. Охорона прав та інтересів має на меті запобігти їх порушенню. Охорона здійснюється шляхом встановлення відповідних норм права, правових стимулів, заборон тощо. Натомість, захист прав здійснюється у разі їх порушення.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

З аналізу ч.1 ст.2 та п.1 ч.1 ст.3 КАС України можна прийти до висновку, що завданням адміністративного судочинства є вирішення публічно-правового спору між сторонами. Рішення суду усуває спірність і в цей спосіб досягається захист прав та інтересів особи. Отже, захист прав - це наслідок вирішення спору, а не завдання суду.

При дослідженні обставин розглядуваної адміністративної справи встановлено, що Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції по відношенню до позивача не прийнято жодних рішень, не вчинено жодних дій чи бездіяльності, які б порушували його права чи інтереси в сфері публічно-правових відносин. Тобто між даними сторонами не існує публічно-правового спору.

Суд не приймає до уваги твердження позивача з приводу того, що незважаючи на те чи є порушення зі сторони суб'єкта владних повноважень він може звертатися до суду з позовом про зобов'язання суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій. Такі твердження не заслуговують на увагу, оскільки ч.4 ст.105 КАС України визначає те, які вимоги можуть міститися в адміністративному позові, проте публічно-правовий спір є тільки тоді коли є порушення зі сторони суб'єкта владних повноважень, яким в даному випадку є Реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось позивачем, ні він особисто ні через свого представника не звертався до Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції із заявами чи клопотаннями про вчинення чи утримання від вчинення будь-яких дій.

За наведених обставин, позовні вимоги не підтверджені належними доказами, а тому до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про зобов'язання утриматися від дій по реєстрації права власності на нерухоме майно за будь-якими третіми особами та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", а саме, - трикімнатної квартири АДРЕСА_1, зареєстрованої за ОСОБА_1, з підстав, передбачених ст.ст.36, 37, 38 Закону України "Про іпотеку", - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 19 січня 2015 року.

Головуючий суддя Осташ А. В.

копія вірна:

Суддя Осташ А. В.