Справа № 826/16456/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Тур В. В.

представників позивача Іваненка П. Я., Ароновича Ф. М., представника відповідача Анголенко О.-М. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2014 р. у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Здраво" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС в м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Торговий Дім "Здраво" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.09.2014 р. № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2014 р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні 15.01.2015 р. Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві замінено правонаступником: Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС в м. Києві.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем згідно із підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податків по взаємовідносинам із ТОВ «Дрім Білдінг» () та ТОВ «Матадор Трейдінг» () за квітень 2014 року, за результатом якої складено акт перевірки від 15 вересня 2014 року № 431/1-22-08/38040207.

За результатами проведеної перевірки встановлено наступні порушення:

- пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 283846,00 грн. в тому числі: квітень 2014 року на суму 283846,00 грн.;

- підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 283846,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 283846,00 грн.

Податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 29 вересня 2014 року № товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Здраво» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 425769,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 283846,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 141923,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на вищезазначені норми, колегія суддів дотримується позиції, що необхідною умовою для віднесення сплачених цін за товари (послуги) до валових витрат та сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, який зазначає, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Так з матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 2014 р. між позивачем (покупець) та ТОВ «Матадор Трейдінг» (продавець) укладено договір поставки № М-04/01, предметом якого є товар, вказаний у накладних.

Відповідно до видаткових накладних № 1696 від 01 квітня 2014 року, № 1697 від 02 квітня 2014 року, № 1698 від 03 квітня 2014 року, № 1699 від 04 квітня 2014 року, № 1700 від 07 квітня 2014 року, № 1701 від 08 квітня 2014 року, № 1702 від 09 квітня 2014 року, № 1703 від 10 квітня 2014 року, № 1704 від 11 квітня 2014 року, № 1705 від 14 квітня 214 року, № 1706 від 15 квітня 2014 року, № 1707 від 16 квітня 2014 року, № 1708 від 17 квітня 2014 року, № 1709 від 18 квітня 2014 року, № 1710 від 21 квітня 2014 року, № 1711 від 22 квітня 214 року, № 1712 від 24 квітня 2014 року, № 1713 від 25 квітня 2014 року, № 1714 від 29 квітня 2014 року, № 1715 від 30 квітня 2014 року позивачем придбано у ТОВ «Матадор Трейдінг» товар харчування торгової марки «Хлібці-Удальці» (хлібці житні, хлібці вівсяно-кукурудзяні, тощо).

Вказана торгова марка належить ТОВ «Лавка Здоров'я».

Також, ТОВ «Матадор Трейдінг» виписано на адресу позивача виписано податкові накладні № 830 від 01 квітня 2014 року, № 831 від 02 квітня 2014 року, № 832 від 03 квітня 2014 року, № 833 від 04 квітня 2014 рок, № 834 від 07 квітня 2014 року, № 835 від 08 квітня 2014 року, № 836 від 09 квітня 2014 року, № 837 від 10 квітня 2014 року, № 838 від 11 квітня 2014 року, № 839 від 14 квітня 2014 року, № 840 від 15 квітня 2014 року, № 841 від 16 квітня 2014 року, № 842 від 17 квітня 2014 року, № 843 від 18 квітня 2014 року, № 844 від 21 квітня 214 року, № 845 від 22 квітня 2014 року, № 846 від 24 квітня 2014 року, № 847 від 25 квітня 2014 року № 848 від 29 квітня 214 року, № 849 від 30 квітня 2014 року на суму 1137799,26 грн., в тому числі ПДВ -189633,21 грн.

Транспортування товару підтверджується ТТН (а. с. 102-121 Т. 1).

Крім того, 01 квітня 2014 року між позивачем (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Дрім Білдінг» (продавець) укладено договір поставки № Д-04/01, за умовами аналогічними до умов попереднього договору.

Відповідно до видаткових накладних № 24 від 01.04.2014 р., № 25 від 02.04.2014 р., № 26 від 09.04.2014 р., № 27 від 11.04.2014 р., № 28 від 14.04.2014 р., № 29 від 16.04.2014 р., № 30 від 17.04.2014 р., № 31 від 22.04.2014 р., № 32 від 24.04.2014 р., № 33 від 28.04.2014 р., № 33 від 30.04.2014 року позивачем придбавались товару харчування - хлібці, глюкоза, тощо (а. с. 69-79 Т. 1).

ТОВ «Дрім Білдінг» виписано на адресу позивача виписано податкові накладні № 21 від 01.04.2014 р., № 22 від 02.04.2014 р., № 23 від 09.04.2014 р., № 24 від 11.04.2014 р., № 25 від 14.04.2014 р., № 26 від 16.04.2014 р., № 27 від 17.04.2014 р., № 28 від 22.04.2014 р., № 29 від 24.04.2014 р., № 30 від 28.04.2014 р., № 31 від 30.04.2014 р. на загальну суму 565275,79 грн., в тому числі: ПДВ - 94212,64 грн.

Транспортування товару підтверджується ТТН (а. с. 91-101 Т. 1).

З товарно-транспортних накладних колегією суддів вбачається, що місцем поставки товару (пункт розвантаження) є м. Київ, вул. Волинська, 40, де знаходиться орендоване складське приміщення позивача згідно договору суборенди № ТД-12 від 01 жовтня 2013 року, який укладений із ТОВ «Торговий дім «Укртара-Папір» (а. с. 88-90 Т. 2).

Водієм за всіма ТТН є Онопрієнко О. М., що є штатним працівником позивача як випливає з відомостей на виплату заробітної плати (а. с. 153-157 Т. 2), автомобілем, яким перевозився товар, є Hyundai АА0115АТ.

Колегією суддів з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Дубінінім М. О. укладено договір оренди вказаного автомобіля від 25.09.2012 р.

Також в матерілах справи наявні декларації виробника, копії яких містяться в матеріалах справи (а. с. 147-152 Т. 2).

Матеріали справи містять лист ТОВ «Фоззі-Фуд» від 15.10.2014 р. № 08/11-4668, яким підтверджено господарські операції із позивачем за квітень 2014 року, до якого додані сертифікати відповідності товарів, які придбавались у позивача.

Придбана у ТОВ «Дрім Білдінг», ТОВ «Матадор Трейдінг» продукція позивачем реалізовувалась на підставі договорів поставок, укладених з підприємством з 100 % іноземними інвестиціями «Білла-Україна» (договір поставки від 01.01.2013 р. № 303026/13), ТОВ «Альянс Маркет» (договір поставки від 31.10.2012 р. № ТА1219/12), ТОВ «Фоззі-Фуд» (Договір поставки № 2448 від 01.04.2012 р.), ТОВ «Новус Україна» (договір поставки № А від 01.01.2013 р.), ТОВ «Адвентіс» (Договір поставки № 101213 від 01.03.2012 р.), ТОВ «Агро-Р» (договір № 7П від 01.02.2014 р.), ТОВ «Пакко Холдинг» (договір поставки № 2401/14-01/П від 24.01.2014 р.), ТОВ «Фудмережа» (договір поставки № від 01.01.2014 р.).

Також колегією суддів встановлена неповна оплата вартості товару згідно банківських виписок.

В судовому засіданні 15.01.2015 р. представники позивача пояснили відсутність доказів повної оплати існуванням у позивача кредиторської заборгованості, що не ставиться під сумнів колегіє суддів та не заперечується відповідачем.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності з боку відповідача дій, що полягали у винесенні спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують позицію суду першої інстанції та апеляційним судом відхиляються.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2014 р. у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Здраво" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС в м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2014 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 20.01.2015 р.)

.

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.