Справа № 2270/4302/11
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року м. Київ К/9991/78060/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргуСлавутської об?єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області в особі Нетішинського відділення

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.10.2011

у справі №2270/4302/11

за позовом ВАТ «Управління будівництва Хмельницької АЕС»

до Славутської ОДПІ Хмельницької області в особі Нетішинського відділення

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2011 у задоволенні позову ВАТ «Управління будівництва Хмельницької АЕС» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № і № від 12.03.2011 відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.10.2011 постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2011 скасовано. Прийнято нову постанову, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № і № від 12.03.2011.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань проведення взаєморозрахунків ВАТ «УБ ХАЕС» з ВАТ «Будіндустрія», ТОВ «Будівельний альянс», ТОВ «НСО УБ ХАЕС», ЗАТ «Планета-БУД» за період з 01.01.2009 по 30.06.2010, за результатами перевірки посадовою особою податкового органу було складено акт про результатами якої складено акт №97/23/21339688 від 24.02.2011.

За висновками акта перевірки позивач в порушення пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» № 334/94-ВР від 28.12.1994 завищив дані рядку 04.1 декларацій «Витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11» за 3 квартал 2009 року на 144167 грн., крім того в порушення пп. 7.2.1, 7.2.6 п. 7.2 ст. 7, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР завищив податковий кредит з податку на додану вартість на суму 31426 грн., внаслідок включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість по товарно-матеріальним цінностям, податкові накладні по яких не відповідають вимогам до них та які підписані не повноважною особою.

На підставі акта перевірки прийняті податкові повідомлення рішення: № від 12.03.2011, яким позивачу нараховано податок на прибуток у загальній сумі 45376,25 грн., в тому числі основний платіж в сумі 36301 грн., і штрафні (фінансові) санкції в сумі 9075,25 грн., № від 12.03.2011, яким позивачу нараховано податок на додану вартість у сумі 39282,50 грн., в тому числі основний платіж в сумі 36301 грн., і штрафні (фінансові) санкції в сумі 7856,50 грн.

Судова колегія знаходить правильним висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у відповідача підстав для зменшення позивачу валових витрат та податкового кредиту за наслідками господарських операцій з ТОВ «НСО УБ ХАЕС» з огляду на підтвердження їх реального характеру.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до приписів підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то, відповідно до пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 цього Закону, сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Тобто необхідною умовою для формування валових витрат та віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та ТОВ «НСО УБ ХАЕС» було укладено договір купівлі-продажу № 03/1-ДВ/09-хп від 06.01.2009, згідно якого позивач придбав у вказаного підприємства продукцію на загальну суму 435400 грн., за період з січня по вересень 2009 року.

Виконання договору підтверджується наявними у позивача первинними документами, які стали підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, у тому числі і податковими накладними.

Фактичне отримання позивачем від ТОВ «НСО УБ ХАЕС» передбачено договором продукції на загальну суму 435400 грн. відповідачем не заперечується.

За доводами відповідача позивач не мав права формувати валові витрати, як це передбачено ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а також формувати податковий кредит відповідно до п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», з огляду на те, що первинні документи від імені ТОВ «НСО УБ ХАЕС» підписані директором ОСОБА_2, який був звільнений з посади директора згідно наказу № 57-к від 17.07.2009.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 протоколом зборів №34 від 24.07.2009 був уповноважений представляти інтереси ТОВ «НСО УБ ХАЕС» та підписувати фінансові документи.

Крім того, висновки щодо завідомої суперечності правочину інтересам держави та суспільства контролюючі органи можуть робити виключно в аспекті того, чи суперечить відповідний правочин фіскальним інтересам держави, забезпечення яких покладається на контролюючі органи. Наявність умислу та обставини щодо виконання угод, стосовно дійсності яких виник спір, сходять до предмету доказування в судовому процесі, зокрема, до таких доказів належить обвинувальний вирок, який набрав законної сили, що підтверджував би факт ухилення від сплати податків конкретними посадовими особами суб'єктів господарської діяльності за наслідками виконання оспорюваних угод. Однак доказів постановлення вироків, які б містили в собі встановлені судом об'єктивні дані про нікчемність оспорюваної угоди відповідачем не надано.

Натомість наявність у позивача відповідних первинних документів на підтвердження понесених витрат та податкового кредиту, які були належним чином відображені ним у податковому обліку, відповідачем не спростовано, жодних свідчень того, що спірний договір та/або його виконання спричинило заниження чи приховування об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, судами не встановлено.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не можуть бути підставою для його скасування з наведених в ній мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Славутської об?єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області в особі Нетішинського відділення відхилити, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.10.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун