Справа № П/811/3094/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року справа №П/811/3094/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового засідання Осипової Н.В.,

за участі позивача ОСОБА_1

і представника відповідача Довганя І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_3 до Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування наказу про проведення перевірки і податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування наказу про проведення позапланової перевірки від 10 липня 2014 року і податкового повідомлення-рішення від 08 серпня того ж року, яким визначено суму грошового зобов'язаня з податку на додану вартість 68592,72 грн. та накладено штрафну санкцію - 17148,18 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала позов.

Стверджувала, що перевірка проведена безпідставно, оскільки вона, займаючись підприємницькою діяльністю, не порушила жодної норми податкового законодавства.

Однак визнала, що у 2013 році загальна сума річного оподаткованого доходу перевищила 300000 грн. та вона не зареєструвалась платником податку на додану вартість.

Водночас, зазначала, що податковий орган і при визначені грошового зобов'язання допустив помилку.

На її думку, помилка полягає у тому, що значна частина доходу одержана від продажу тютюнових виробів, котрі реалізовувались за максимально допустимою відпускною ціною, та на неї не міг нараховуватись податок на додану вартість.

Пояснила, що податок на додану вартість вже був включений в максимальну роздрібну ціну.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову.

Пояснив, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3, одержавши протягом 2013 року загальну суму доходу більш як 300000 грн., не зареєструвалась як платник податку на додану вартість та не справляла його.

Зазначив, що це не звільняє її від відповідальності за його несплату.

Стверджував, що розмір грошового зобов'язання обчислювався як 20 % від суми доходу одержаного після досягнення згаданої граничної межі.

Водночас, пояснив, що перевірка проведена на підставі заяви позивача про припинення підприємницької діяльності.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, з 25 серпня 2011 року позивач перебувала на обліку відповідача як фізична особа-підприємець, котра обрала загальну систему оподаткування (а.с.49-75).

ОСОБА_3 займалась роздрібною торгівлею продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами у орендованому приміщені.

08 липня 2014 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача (а.с.94).

Того ж дня ОСОБА_3 подала заяву до податкового органу про проведення перевірки діяльності та зняття з обліку (а.с.110).

10 липня 2014 року керівник відповідача прийняв наказ №135 про призначення позапланової перевірки діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (а.с.9).

Під час перевірки ревізори встановили, що позивач використовує реєстратор розрахункових операцій та у 2013 року загальна сума річного оподаткованого доходу склала 408933,49 грн. (а.с.120-123).

Під час перевірки встановлено, що у вересні 2013 року обсяг операцій з продажу товарів перевищив 300000 грн.

Це встановлено під час дослідження книги обліку розрахункових операцій.

Такі обставини визнала у судовому засіданні ОСОБА_3

Водночас, вона визнала, що після досягнення доходу згаданого розміру не зверталась до податкового органу з заявою про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік фізична особа-підприємець ОСОБА_3 вказала, що загальна сума річного оподатковано доходу станом на день припинення підприємницької діяльності складає 234934,38 грн. (а.с.125-128).

Ревізор встановила, що загальний обсяг доходу позивача після досягнення у 2013 році 300000 грн. становить 342963,55 грн.

З цим погоджується і ОСОБА_3

У висновку акту перевірки ревізор зазначила, що позивач зобов'язана сплатити податок на додану вартість у сумі 68592,72 грн. (342963,55:5 (20%)).

З цим висновком погодився керівник відповідача та 08 серпня 2014 року прийняв податкове повідомлення-рішення, яким визначено позивачу суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість 68592,72 грн. та накладено штрафну санкцію - 17148,18 грн. (а.с.27).

Штрафна санкція накладена у розмірі 25 % від суми грошового зобов'язання.

ОСОБА_3 повідомила, що дохід, який, на думку фіскального органу, треба оподатковувати податком на додану вартість, складається з 272529,10 грн., котрі одержані від реалізації тютюнових виробів за максимально роздрібною ціною (а.с.134,142-143).

Такий обрахунок проведено відповідно до денних Z - звітів, які містяться у книгах обліку розрахункових операцій та направлялись в електронному вигляді податковому органу (а.с.144).

Згадані книги оглядались у судовому засіданні.

Відповідач відмовився виконувати вимогу суду про обрахунок доходу, який одержала позивач від продажу тютюнових виробів (після отримання доходу у сумі 300000 грн.), маючи на це всі можливості (денні Z - звіти) (а.с.139,146-150).

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, відповідач провів позапланову перевірку на підставі заяви позивача про зняття з обліку у зв'язку з припиненням підприємницької діяльності.

Підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця або подання заяви про зняття з обліку платника податків.

Отже, податковий орган прийняв наказ про призначення позапланової перевірки діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у відповідності до приписів податкового законодавства.

А тому, у задоволені позову в частині оскарження згаданого наказу належить відмовити.

Пунктом 1 статті 181 Податкового кодексу України (в редакції станом на 01 вересня 2013 року) встановлювалось, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

А пунктом 183.10 статті 183 Податкового кодексу України передбачено, що будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, у ОСОБА_3 виник обов'язок подати до податкового органу заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість, оскільки у вересні 2013 року дохід від операцій з продажу товарів перевищив 300000 грн.

Відповідно до приписів пункту 183.2 статті 183 Податкового кодексу України граничним строком подання такої заяви є 10 число календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподаткованих операцій, визначено у статті 181 цього Кодексу (10 жовтня 2013 року).

Цей обов'язок позивач не виконала, чим втратила право нарахування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Однак, це не позбавляє її обов'язку сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Розмір такого зобов'язання треба обчислювати як 20% (ставка податку на додану вартість) від доходу одержаного після досягнення граничного обсягу оподаткованих операцій (300000 грн.), оскільки позивач, реалізовуючи товар, не нараховувала податок на додану вартість.

Ставка податку на додану вартість упродовж 2013-2014 років становила 20% відповідно до приписів пункту 10 Підрозділу 2 Розділу 10 Перехідні положення Податкового кодексу України (в редакції станом на 01 січня 2014 року).

Обчислюючи розмір грошового зобов'язання, відповідач донарахував податок на додану вартість на суму доходу (342963,55х20%).

Однак, податковий орган не звернув увагу на такі обставини.

Дохід у сумі 342963,55 грн. складається з доходу - 272529,10 грн., який одержаний від реалізації тютюнових виробів за максимальною роздрібною цінною, яка встановлена виробником або імпортером (а.с.134).

Такі дій фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 обумовлені виконанням приписів частини 1 статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції, яка діяла на час здійснення нею підприємницької діяльності).

Цією нормою права передбачено, що встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Отже, ця роздрібна ціна вже включає в себе і податок на додану вартість, оскільки позивач придбала тютюнові вироби за ціною, котра враховувала згаданий податок (а.с.134).

А тому, відповідач допустив помилку при обрахунку суми грошового зобов'язання, сплатити яку повинна позивач.

Так, суму доходу у 342963,55 грн. треба розділити на дві частини: 272529,10 та 70434,45.

На суму 70434,45 грн. необхідно нарахувати податок на додану вартість (70434,45:5), а з суми 272529,10 грн. - вирахувати (272529,10:6).

Таким чином, загальна сума грошового зобов'язання складе 59508,41 грн. (45421,52+14086,89).

Отже, відповідач протиправно визначив позивачу грошове зобов'язання з податку на додану вартість лише в частині 9084,31 грн. (68592,72-59508,41).

Така помилка призвела і до неправильного визначення розміру штрафної санкції.

Штрафна санкція обчислювалась у розмірі 25% суми визначеного податкового зобов'язання відповідно до приписів пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

І повинна була б становити 14887,10 грн. (59508,41:4).

Отже, відповідач протиправно обчислив позивачу штрафну санкцію лише в частині 2271,08 грн. (17148,18-14877,10).

А тому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення належить скасувати частково.

Обчислюючи суму судового збору, яку необхідно сплати ОСОБА_3, суд враховує відсоток задоволення позову в частині майнової вимоги (13,24%) та платіж під час звернення до суду (182,70 грн.).

Базою обрахунку судового збору є 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827=1218х1,5), оскільки ця сума є більшою від 2% ціни позову (1714,82).

Провівши арифметичні дії, суд встановив, що позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 1402,41 грн. ((1827х86,76%)-182,70)).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області від 08 серпня 2014 року, яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 68592,72 грн. та накладено штрафну санкцію - 17148,18 грн. в частині визначення грошового зобов'язання у сумі 9084,31 грн. та штрафної санкції - 2271,08 грн.

В іншій частині позову відмовити у задоволені.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 1402,41 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Повний текст постанови виготовлено 22 січня 2015 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей