Справа № 2а-14718/11/2670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/9991/38315/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Бившевої Л.І.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.01.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2012

у справі 2а-14718/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс"

до Державної податкової інспекції в Печерському районі м. Києва

про визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Айбокс" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції в Печерському районі м. Києва про визнання протиправними та скасування рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.01.2012 позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2012 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.01.2012 залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку. В скарзі просить скасувати оскаржувані рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій при вирішення спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Яворському районі Львівської області проведено перевірку позивача на предмет дотримання суб'єктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої складено відповідні акти.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР та ст. 267 Податкового кодексу України.

На підставі зазначеного акту відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення форми «С»№ 09562308, № 09572308, № 09582308 та №09592308, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції.

Статтею 1 Закону № 265/95-ВР передбачено, що реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами-суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Відповідно до статті 2 Закону № 265/95-ВР розрахунковою операцією є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Згідно з пунктом 2 статті 9 Закону № 265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при виконанні усіх банківських операцій (крім операцій з купівлі-продажу іноземної валюти).

Статтею 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» визначено, що розрахунковими банківськими операціями є рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 295 Господарського кодексу України комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб'єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб'єкта, якого він представляє.

Комерційним агентом може бути суб'єкт господарювання (громадянин або юридична особа), який за повноваженням, основаним на агентському договорі, здійснює комерційне посередництво.

З метою впорядкування здійснення банками, платіжними організаціями та/або членами платіжних систем операцій із застосуванням програмно-технічних комплексів самообслуговування Правлінням Національного банку України 05 березня 2008 року прийнято постанову № 53, за змістом пункту 1 якої операції (приймання готівки для подальшого переказу, операції за допомогою спеціальних платіжних засобів та інші операції, пов'язані з рухом коштів) із застосуванням програмно-технічних комплексів самообслуговування, до яких згідно з їх функціональними можливостями належать, зокрема, платіжні термінали, можуть здійснювати суб'єкти господарювання, які уклали агентські договори з банками.

При цьому, як встановлено судами, між позивачем та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено агентський договір № 2 від 10 квітня 2008 року про приймання готівки від населення для подальшого переказу, відповідно до умов якого ЗАТ «Альфа-Банк» доручає, а ТОВ «Айбокс» зобов'язується відповідно до особливостей, зазначених у даному договорі та операційних договорах, своїми силами та засобами здійснювати від імені банка приймання платежів (готівки) від платників за послуги для подальшого переказу платежів на користь постачальників послуг (операторів мобільного зв'язку).

Умовами трьохстороннього агентського договору від 25 липня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Телесистеми України», ТОВ «Айбокс» та ЗАТ «Альфа-Банк» передбачено, що приймання платежів від імені та за рахунок банку здійснюється позивачем за допомогою програмно-технічних комплексів самообслуговування. Банк стягує з поточного рахунку ТОВ «Айбокс» та перераховує на поточний рахунок ЗАТ «Телесистеми України» всі грошові кошти, прийняті позивачем від платників, не пізніше п'яти банківських днів з дня передачі банку зведеного реєстру, а також щомісяця сплачує ТОВ «Айбокс» винагороду за приймання платежів за допомогою програмно-технічних комплексів самообслуговування.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що здійснювані позивачем як агентом ЗАТ «Альфа-Банк» операції з приймання від споживачів послуг платежів (готівки) для подальшого їх переказу на рахунок постачальника послуг з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування, які виконуються від імені, в інтересах, під контролем та за рахунок ЗАТ «Альфа-Банк», є розрахунковими банківськими операціями, при виконанні яких реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки в силу вимог пункту 2 статті 9 Закону № 265/95-ВР не застосовуються.

Стаття 267 Податкового кодексу України закріплює, що платниками збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності: торговельна діяльність у пунктах продажу товарів; діяльність з надання платних побутових послуг за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; торгівля валютними цінностями у пунктах обміну іноземної валюти; діяльність у сфері розваг (крім проведення державних грошових лотерей).

Платні послуги для цілей цього розділу це діяльність, пов'язана з наданням побутових послуг для задоволення особистих потреб замовника за готівку, а також з використанням інших форм розрахунків, включаючи платіжні картки. Перелік платних послуг, для надання яких необхідно придбавати торговий патент, визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання наведеної правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р. № 1258 затверджено перелік платних побутових послуг, на провадження діяльності, з надання яких придбавається торговий патент. Проте, ані послуг передплаченого мобільного заявку, ані послуг мобільного телефонного зв'язку в зазначеному переліку не має.

Пунктом 14.1.211. статті 14 Податкового кодексу України визначено виключний перелік пунктів продажу товарів.

Торговельна діяльність для цілей розділу XII цього Кодексу - роздрібна та оптова торгівля, діяльність у торговельно-виробничій (ресторанне господарство) сфері за готівку, інші готівкові платіжні засоби та з використанням платіжних карток (пункт 14.1.246. статті 14 Податкового кодексу України).

Суди попередніх інстанцій встановили, що оскільки позивач не проводить розрахункові операції із платниками за допомогою ПТКС, а лише приймає платежі за дорученням та від імені Банку, то така діяльність не підлягає патентуванню та не є об'єктом правового регулювання вищенаведеного розділу Податкового кодексу України.

Таким чином, оскільки здійснювана позивачем за агентськими договорами діяльність не є торговельною, вона не підлягає патентуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України, а відтак на ТОВ «Айбокс» не може бути покладений обов'язок щодо придбання торгових патентів.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.01.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2012 у справі 2а-14718/11/2670 слід відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.01.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2012 у справі 2а-14718/11/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді Л.І. Бившева
С.Е. Острович