Справа № 804/19869/14
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріНовченко Є.Ю.
представника позивача представника відповідача Медведєва К.І. Калугіної А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» було заявлено до митного оформлення товар та подано митну декларацію з усіма необхідними документами для підтвердження митної вартості товару за ціною договору, проте відповідачем безпідставно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що у зв'язку з не підтвердженням позивачем заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості. При цьому посадовою особою відповідача було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості, відповідно до якого митну вартість скориговано із застосуванням методу 2, відмовлено позивачу в митному оформленні та надано картку відмови. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
На виконання умов зовнішньоекономічного контракту №DTH-025-14/14-0314-12 від 14.02.2014 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (покупець) та компанією «Dalmond Trade House Limited» Кіпр (продавець), на адресу позивача надійшов товар - вироби вогнетривкі периклазовуглецеві, походження - Китай.
Вказаний товар було заявлено до митного оформлення шляхом подання митної декларації №110010000/2014/020948 від 26.06.2014 року. Митну вартість товару заявлено позивачем у декларації митної вартості форми ДМВ-1 за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.
Посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС відповідно до статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, в результаті якого встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності.
Враховуючи вищезазначене, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України митним органом зобов'язано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, проте ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» повідомило про неможливість їх надання.
Відповідачем проведено консультацію з приводу обрання методу визначення митної вартості, здійснено обмін наявною у митного органу та декларанта інформацією, проте позивачем повідомлено, що відповідно до частини 8 статті 55 Митного кодексу України зазначені у вимозі митного органу документи будуть надані у встановлений законом термін.
Позивач оформив нову ВМД №110010000/2014/020992 від 02.07.2014 року з коригованою ціною товару.
У зв'язку з підвищенням ціни товару збільшилися ввізне мито та ПДВ на загальну суму 24 991,80 гривень, яку відповідач зарезервував на рахунку публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського».
Листом вих. від 11.08.2014 року №062Д/1192 позивач надав додаткові документи до Дніпропетровської митниці ДФС, проте згідно відповіді від 15.08.2014 вих. №5230/04-50-52 рішення про коригування митної вартості від 26.06.2014 року №110010000/2014/600088/1 залишено чинним.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товарів, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
В силу приписів частини 4, 5 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України визначено, які витрати (складові митної вартості) додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
У відповідності до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Нормами статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, суд погоджується з твердженням відповідача, що подані позивачем документи не підтверджують в повному обсязі числові значення складових митної вартості товарів.
Відповідно п.12.2, п.12.3 зовнішньоекономічного контракту DTН-025-14/14-0314-12 від 14.02.2014 року покупець перераховує 95% вартості кожної замовленої партії товару шляхом здійснення авансового платежу згідно відповідного рахунку протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу такого рахунку від продавця. 5% покупець перераховує протягом 15 банківських днів з дати постачання такої партії товару. Проте позивачем документів щодо проведення розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом всупереч вимогам пунктів 4, 5 частини 2 статті 53 Митного кодексу України та положень зазначеної угоди не надано.
Інвойс укладений 21.04.2014 року, тобто передоплата мала бути здійснена до 22.05.2014 року. При цьому на момент митного оформлення товару (26.06.2014 року) платіжний документ не надавався.
Враховуючи вищезазначені положення зовнішньоекономічної угоди та дату фактичної поставки партії товару, на момент подання позивачем додаткових документів оплата за товар повинна бути здійснена у повному обсязі, проте зазначені платіжні документи не надіслані листом від 11.08.2014 року №062Д/1192.
Продаж товару, що імпортований в рамках зовнішньоекономічного контракту від 14.02.2014 року №DTH-025-14/14-0314-12, здійснюється відповідно до дистриб'юторського контракту від 01.01.2013 року, укладеного між «LIAONING DALMOND REFRACTORIES CO., LTD» та «Dalmond Trade House Limited».
Зазначений контракт із третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, не містить кількісних показників, що стосуються підтвердження митної вартості наливних бетонів та торкрет-маси, які імпортуються. Документи, які підтверджують врахування комісійної винагороди у митній вартості, як складової митної вартості до митного оформлення позивачем не надано.
Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається комісійна та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю.
Проте у декларації митної вартості позивачем не враховано комісійну складову у митну вартість товару.
Вартість товарів, зазначена в декларації країни експорту та рахунках виробника, визначена на умовах FOB, не відповідає вартості товарів у рахунках контрактоутримувача від 21.04.2014 року №DTH-025-14/14-0314-12-80077178 та №DTH-025-14/14-0314-12-80077179 на умовах DAP-Дніпродзержинськ, з чого суд робить висновок, що різницю складають транспортні витрати, які відповідно до певних умов постачання не включені у вартість товару.
Подана позивачем копія митної декларації країни відправлення, в якій міститься інформація, необхідна для перевірки та підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, складена китайською мовою та всупереч вимогам статті 254 Митного кодексу України надана без перекладу, що ускладнило проведення відповідачем контролю.
Всупереч вимогам пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України позивачем не надано документів, які підтверджують числове значення транспортної складової до кордону України, та фактичного платника зазначених витрат, що унеможливлює визначення розподілу витрат транспортної складової між продавцем та покупцем та перевірку числового значення заявленої митної вартості.
Контрактом від 14.02.2014 року №DTH-025-14/14-0314-12 визначено умови постачання DAP-Дніпродзержинськ.
Офіційними правилами Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс) визначено, що термін DAP «Поставка до місця (... назва місця призначення)» використовується при перевезенні будь-якими видами транспорту та включає в себе зобов'язання продавця за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого місця призначення не розвантажуючи товар з транспортного засобу у такому місці.
У листі від 24.06.2014 року №062Д/883 позивач зазначив, що підтвердження транспортної складової територією України неможливе. Водночас, за відомостями залізничної накладної від 17.06.2014 року №40132177 вартість перевезення територією України від порту призначення до м.Дніпродзержинськ вантажу вагою 182, 906 т. складає 17 132,00 грн. (за курсом на дату проведення розрахунку 0,0080 дол.США/кг).
Таким чином, з урахуванням умов постачання DAP-Дніпродзержинськ та відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України вартість транспортування від виробника до пункту призначення є складовою вартості товару за контрактом, заявленої декларантом як митна вартість.
Матеріалами справи підтверджується, що надані ПАТ «ДМКД» документи не містять відомостей, які однозначно свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення (перевезення, навантажувально-перевантажувальні витрати, витрати з експедирування вантажу). Отже, суд погоджується з відповідачем, що у Дніпропетровської митниці ДФС були наявні підстави для сумніву у повноті врахування транспортної складової у заявленій декларантом митній вартості товару.
Наданим висновком експерта Дніпропетровської ТПП від 21.07.2014 року №ГО-3079 підтверджено, що ринкова вартість виробів вогнетривких периклазовуглецевих марок DALCAR P-10L7, DALCAR P-12M16, DALCAR P-12Н7, DALCAR P-14Н14 походженням з Китаю, імпортованого за контрактом від 14.02.2014 року №DTH-025-14/14-0314-12, додатком №1 від 14.02.2014 року, комерційним рахунком від 21.04.2014 року №DTH-025-14/14-0314-12-80077178, складає зазначену у комерційному рахунку, наданому до митного оформлення, на умовах поставки DAP - ст. Правда, м.Дніпродзержинськ.
З заперечень на позов вбачається, що відповідачем проведено перевірку інформації та відомостей, зазначених у наданому висновку експерта ТПП з точки зору її повноти і правильності, за результатами якої встановлено, що пропозиції на вказаних у висновку в інтернет-ресурсах товари не є подібними з імпортованими позивачем вогнетривкими виробами, оскільки відомості використаних експертом Інтернет ресурсів містять інформацію стосовно вартості алюмопериклазової цегли, в той час як імпортований товар є магнезитовмісною цеглою. Якісні характеристики та хімічний склад врахованих експертом товарів суттєво відрізняються від заявлених декларантом характеристик імпортованого товару, у зв'язку з чим не можуть бути використані для підтвердження митної вартості імпортованого товару.
Висновком експерта Дніпропетровської ТПП від 21.07.2014 року №ГО-3079 також не враховано наявність посередника у оцінюваній зовнішньоекономічній операції (контракт на поставку вогнетривких виробів китайського виробництва укладено підприємством ПАТ «Дніпровський меткомбінат ім.Дзержинського» з компанією «Dalmond Trade House Limited», Кіпр).
Статтею 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України).
Відповідно до частини 3 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього (ч. 1 ст. 59 Митного кодексу України).
За приписами частини 2 статті 59 Митного кодексу України при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
У рішенні про коригування митної вартості №11010000/2014/600088/1 від 26.06.2014 року посадовою особою митниці зазначено про проведення консультацій з декларантом та про здійснення коригування митної вартості товару із застосуванням другорядного методу відповідно до Митного кодексу України.
З урахуванням наявної у митному органі інформації про вартість ідентичних товарів відповідачем здійснено коригування митної вартості.
Згідно частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Таким чином, митницею дотримано послідовність застосування методів визначення митної вартості, що відображено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови - відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2014 року.

Суддя В.В. Степаненко