Справа № 804/3718/14
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2015 рокусправа № 804/3718/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЙРІС» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ДАЙРІС» звернулось з вищевказаним позовом до суду в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.02.2014р., яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість у сумі 506130,00 грн. по декларації з ПДВ за грудень 2013р..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року позов задоволений.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ «ДАЙРІС» просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.01.2014р. позивачем була подана до податкового органу податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2013р. № з додатками 2,3, реєстром виданих та отриманих податкових накладних, яка була отримана податковим органом 13.01.2014р.

У зазначеній декларації та додатках 2,3 до неї позивачем у рядках, 21.2 (значення рядка 24 декларації попереднього звітного (податкового) періоду, у рядку 24 податкової декларації у залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 22 - рядок 23 (значення цього рядка переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду - відображена сума 507272 грн., яка виникла у 2010р. - 506130,00 грн., у 2012р. - 1142 грн.

Податковим органом 25.01.2014р. було проведено камеральну перевірку щодо декларування залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду податкової звітності з податку на додану вартість за грудень 2013р. від 13.01.2014р. № ТОВ «ДАЙРІС» за результатами якої було складено акт №35/22-04/33718756 за висновками якого встановлено порушення п.200.4 «б» ст.200 ПК України внаслідок чого позивачем завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) на суму 506130 грн.

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом 24.02.2014р. було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В4» № згідно з п. 54.3 ст. 54 та п.58.1 глави 4 розділу ІІ ПК України за яким позивачеві за порушення гл.5 ст.200, п.200.4 Податкового кодексу України зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за податковою декларацією з ПДВ за грудень 2013р. у розмірі 506130 грн.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За змістом пункту 200.3. статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пунктом 200.5 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Відповідно до пункту 200.6. статті 200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Колегія суддів зазначає, що п. 102.5 ст. 102 ПК України встановлюється порядок (можливість) повернення із бюджету надлишково сплачених грошових коштів, а суми, задекларовані платником податку в якості залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включаються до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, не підпадають під визначення «переплата», тобто такі суми ПДВ не можуть бути списані в результаті закінчення терміну давності, а підлягають включенню до податкового кредиту наступного податкового періоду.

З урахуванням викладеного, податковий орган неправомірно застосував строк давності в 1095 днів до порядку включення до складу податкового кредиту сум від'ємного значення ПДВ, що залишились після бюджетного відшкодування, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачем правомірно заявлено у податковій звітності за перевірені відповідачем періоди залишок від'ємного значення суми податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за грудень 2013 р. на 507272 грн.

Відповідно до абз.4 п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України у разі звернення платника податків з позовом про визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. З огляду на зазначену правову норму судом першої інстанції вірно відхилено доводи податкового органу щодо висновків акту перевірки від 29.11.2013р. та прийнятого за його результатами податкове повідомлення-рішення № від 23.12.2013р. (щодо правомірності відображення позивачем залишку від'ємного значення за вересень 2013р.), оскільки постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2014р. у справі №804/1097/14 останнє визнано протиправним та скасовано, тобто є неузгодженим та не може бути використано відповідачем як підстава для покладення в основу проведення інших перевірок.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова