Справа № 826/5350/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/31057/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5,

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 березня 2014року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року

у справі №826/5350/13-а

за позовом до треті особи проІнспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві ОСОБА_6, 1) ОСОБА_5, 2) виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві (далі по тексту Інспекція) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_6, яким просила зобов'язати відповідача привести земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, до попереднього стану шляхом знесення влаштованого монолітного залізобетонного стрічкового фундаменту та каркасної конструктивної схеми будівлі, яка складається із вертикальних металевих колон та горизонтальних металевих балок перекриття.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 07 березня 2014року у справі №826/5350/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року, позовні вимоги задоволено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, окружний та апеляційний адміністративні суди виходили з наявності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки Інспекцією вчинені всі можливі передбачені законодавством України заходи реагування і притягнення винної особи до відповідальності за правопорушення, вчинені у сфері містобудівної діяльності. Тому приведення земельної ділянки до попереднього стану шляхом знесення фундаменту та каркасної конструктивної схеми будівлі є правомірним.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4, представник ОСОБА_5, звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм статті 376 Цивільного кодексу України, статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статей 33, 122, 128, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, просить вищезазначені судові рішення скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.02.2013 року Інспекцією проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_6 на будівництві об'єкта придорожнього обслуговування за адресою: АДРЕСА_1.

В результаті перевірки складений акт від 01.03.2013 року, в якому зафіксовано виконання будівельних робіт в межах червоних ліній з капітального будівництва об'єкту придорожнього обслуговування, а саме: влаштовано монолітний залізобетонний стрічковий фундамент та каркасна конструктивна схема будівлі, яка складається із вертикальних металевих колон та горизонтальних металевих балок перекриття. Зазначені роботи виконуються без ПВР, виконавча документація ведеться з порушенням вимог законодавства, а саме: загальний журнал робіт, журнал авторського нагляду, спеціальні журнали робіт не заповнені взагалі. Авторський та технічний нагляд на зазначеному об'єкті не здійснюється. Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, виготовлені Головним управлінням містобудування та архітектури від 05.03.2012 №2887/0/18-1/009/12 надані для влаштування, опорядження та благоустрою об'єкту придорожнього обслуговування без капітального будівництва в межах червоних ліній. Враховуючи зазначене проектною організацією ТОВ «ЮГМА» проектна документація розроблена без отримання відповідних містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для капітального будівництва в межах червоних ліній. Інспекцією встановлено порушення п.1.17, п. 3.3. ДБН А3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва», статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 11 Закону України «Про архітектурну діяльність».

В зв'язку із виявленими порушеннями позивачем прийнято припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 01.03.2013 року із зобов'язанням ОСОБА_6 усунути вказані вище порушення в строк до 01.04.2013 року та припис від 01.03.2013року про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, умовам та іншим нормативно-правовим актам.

28.03.2013 Інспекцією проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил громадянкою ОСОБА_6 на вказаному вище об'єкті будівництва та складений акт від 28.03.2013 року, в якому зафіксовано виконання робіт з капітального будівництва об'єкту придорожнього обслуговування. Влаштовано монолітний залізобетонний стрічковий фундамент та каркасна конструктивна схема будівлі, яка складається із вертикальних металевих колон та горизонтальних металевих балок перекриття. На момент перевірки будівельні роботи не виконувались, будівельники відсутні, будівельної техніки не має. Вимоги припису Інспекції від 01.03.2013 року про зупинення будівельних робіт на вказаному об'єкті виконуються.

28.03.2013 року позивачем прийнято припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким висунуто вимогу до 08.04.2013 року привести земельну ділянку до попереднього стану шляхом знесення влаштованого монолітного залізобетонного стрічкового фундаменту та каркасної конструктивної схеми будівлі, яка складається із вертикальних металевих колон т горизонтальних металевих балок перекриття.

09.04.2013 року позивачем проведено позапланову перевірку вказаного вище об'єкту будівництва,

В результаті позапланової перевірки складений акт від 09.04.2013 року, в якому встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 вимоги припису Інспекції від 28.03.2013 року, щодо приведення земельної ділянки до попереднього стану, шляхом знесення влаштованого фундаменту та конструктивної схеми будівлі, не виконано.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 статті 26, статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог необхідної містобудівельної документації, отриманої забудовником до початку виконання будівельних робіт, зокрема: вихідних даних, технічних умов, будівельного паспорта, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, виготовлені Головним управлінням містобудування та архітектури для влаштування, опорядження та благоустрою об'єкту придорожнього обслуговування без капітального будівництва в межах червоних ліній.

Однак, як встановлено перевірками, на об'єкті будівництва виконано за замовленням відповідача роботи з капітального будівництва об'єкту придорожнього обслуговування.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України погоджує правову позицію судів попередніх інстанцій та наголошує, що проектна документація розроблена без отримання відповідних містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для капітального будівництва в межах червоних ліній, що є порушенням норм п. 1.17, п. 3.3 ДБН А3.1 - 5 - 2009 «Організація будівельного виробництва», ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність».

За приписами частини 2 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Оскільки за адресою АДРЕСА_1 влаштовано монолітний залізобетонний стрічковий фундамент та каркасну конструктивну схему будівлі, яка складається із вертикальних металевих колон та горизонтальних металевих балок перекриття, суд вважає, що фактично виконані роботи з капітального будівництва.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами справи підтверджений висновок судів щодо наявності істотних порушень будівельних норм і правил об'єкту будівництва «Будівництво об'єкта придорожнього обслуговування за адресою АДРЕСА_1».

Доводами касаційної скарги зазначені обставини не спростовані.

Згідно статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Інспекцією в процесі розгляду справи доведена правомірність та необхідність зобов'язання відповідача привести земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 до попереднього стану.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 стверджує, що судами порушені норми процесуального права, оскільки, всупереч п.3 ч.1 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, не відкладено розгляд справи, призначений на 24.02.2014 року, крім того не була призначена судова експертиза.

З цього приводу суд касаційної інстанції зауважує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, не може бути покладено в основу висновку про скасування законних судових рішень твердження про не відкладення судом розгляду справи

Крім того, згідно частині 1 статті 81 Кодексу адміністративного судочинства України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд може призначити експертизу.

Вказаною нормою матеріального права законодавцем визначено право суду на призначення судової експертизи, а не його обов'язок. Тобто, в цій частині порушення норм процесуального права також не відбулось.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що адміністративними судами правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 березня 2014року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі №826/5350/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: