Справа № 826/15795/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "НАДРА", треті особи: Міністерство фінансів України та Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, про стягнення з відповідача коштів.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) з адміністративним позовом (з урахуванням його збільшення та уточнення) до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "НАДРА" (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Міністерство фінансів України (далі - третя особа-1) та Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі - третя особа-2), про стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України простроченої заборгованості за іноземними кредитами, одержаними під гарантію Уряду України, у загальному розмірі 51261130,19 грн., у тому числі:

В обґрунтування вимог позивача його представник зазначив, що із відповідача підлягає стягненню заборгованість, яка утворилась внаслідок неналежного виконання ним Кредитного договору про субкредитування та Угоди про надання позики.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримав його вимоги та просив задовольнити їх повністю з підстав, зазначених у позові (з урахуванням його збільшення та уточнення), поданих до суду разом із письмовими доказами на їх обґрунтування.

Представник відповідача не визнала вимоги позивача та просила відмовити у їх задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти них, поданих до суду разом із письмовими доказами на їх обґрунтування.

В обґрунтування заперечень проти вимог позивача представник відповідача пояснила, що між сторонами існує судове врегулювання порядку та розміру заборгованості.

Представники третіх осіб також підтримали вимоги позивача та просили задовольнити їх повністю з підстав, зазначених у письмових поясненнях, поданих до суду разом із письмовими доказами на їх обґрунтування.

У судове засідання 26 листопада 2014 року представник відповідача не прибула, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла.

Враховуючи вище викладені обставини та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 26 листопада 2014 року судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження, про що відповідача повідомлено письмово.

Ухвалою суду від 15 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні письмового клопотання представника відповідача про призначення судово-економічної експертизи.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Україною та Міжнародним банком реконструкції і розвитку (далі - МБРР) 12 грудня 1996 року укладено угоду про надання позики № 4118UA (далі - Угода № 4118UA), яку ратифіковано Законом України від 25 грудня 1996 року № 638/96-ВР для впровадження стратегії структурної перебудови вугільної галузі економіки, згідно з нормами якої, повноваженнями щодо відкриття та підтримки кредитної лінії, а також правом укладати угоди субкредитування із підприємствами за посередництва банків-учасників такої, наділено третю особу-1.

На виконання Угоди № 4118UA, 09 грудня 1998 року між третьою особою-1, як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено угоду про надання позики № 22-04/27 (далі - Угода про надання позики).

Відповідно до пп. "а" п. 2.4 Угоди про надання позики, позичальник сплачує позикодавцю відсотки, які нараховуються на використану та непогашену суму позик, за відсотковою ставкою, яка на 1,25 % річних вища за ставку, яку позикодавець час-від-часу сплачує МББР відповідно до ст. 2.05 (а) Угоди № 4118UA (базова ставка LIBOR плюс загальний LIBOR).

Також, 23 червня 2006 року між Україною та МББР укладено угоду про надання позики № 4827UA (далі - Угода № 4827UA), яку ратифіковано Законом України від 13 грудня 2006 року № 446-V для посилення сприяння фінансових ринків розвитку економіки.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Кредитного договору, третя особа-1 надає відповідачу субкредит за рахунок коштів позики, яку погодився надати Україні МББР у розмірі, на строк та на умовах, що визначені цим договором, а банк, у свою чергу, зобов’язується повернути такий субкредит, сплатити відсотки за користування ним та здійснити інші пов’язані з таким користуванням платежі.

Суд погоджується з доводами представників позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Так, під час розгляду справи судом з’ясовано, що згідно з п. 3.1 ст. 3, п. 4.2 ст. 4 Кредитного договору, у його рамках за рахунок коштів позики третя особа-1 надає відповідачу субкредит у загальному розмірі 46000000,00 дол. США.

Субкредит за цим договором надається відповідачу на 12 років, включаючи 2 роки пільгового періоду. Кінцевий термін повного погашення кредиту та належних відсотків - 05 травня 2019 року.

Відповідач здійснює повернення основної суми субкредиту у валюті отриманого кредиту, в розмірах та у терміни, визначені графіком повернення коштів основної суми субкредиту, відповідно до додатку № 3 до Кредитного договору.

Згідно з пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7, п. 8.1 ст. 8, п.п. 11.1, 11.2 ст. 11 Кредитного договору, підставами для дострокового повернення коштів субкредиту є наступні випадки, у тому числі, якщо відповідач протягом 10 робочих днів не виконує встановлені цим договором зобов’язання стосовно погашення основної суми субкредиту, сплати відсотків або будь-якої іншої суми, належної до сплати третій особі-1 згідно з умовами цього договору.

Відповідач сплачує відсотки за користування субкредитом, які нараховуються на видану та непогашену суму субкредиту за відсотковою ставкою, яка на 2 % річних вища за ставку, за якою третя особа-1 сплачує відсотки МББР (базова ставка LIBOR плюс сумарний серед LIBOR). Відсотки нараховуються на основі фактичної кількості днів, що минули, і з розрахунку року в 360 днів, включаючи перший день, але не включаючи останній день у відповідному періоді нарахування відсотків.

У разі порушення відповідачем визначених цим договором строків та умов повернення основної суми субкредиту, відсотки на прострочену суму нараховуватимуться за ставкою, яка на 2 % вища за ставку, визначену у п. 8.1 цього договору, до дати погашення такої простроченої суми.

У разі порушення відповідачем визначених цим договором строків та умов сплати комісій та відсотків за користування коштами субкредиту, відповідач зобов’язаний сплатити на користь третьої особи-1 пеню у розмірі 0,05 % від простроченої суми за кожний день прострочки до дати погашення такої простроченої суми.

Відповідно до п. 10.4 ст. 10 Кредитного договору, у разі наявності простроченої заборгованості, будь-який платіж, сплачений ним, буде зараховуватися в першу чергу - на покриття такої простроченої заборгованості, в другу чергу - на сплату підвищених відсотків, в третю чергу - на сплату неустойки. Решта коштів, що надійшли від відповідача, будуть зараховуватися на рахунок поточних сплату комісій, процентів та основного боргу, як це зазначено у п. 10.3 цього договору.

У ході розгляду справи судом також з’ясовано, що відповідно до п. 2.3 Угоди про надання позики, відповідач повертає позики по частинах двічі на рік на дати сплати відсотків, які визначені у п. 2.4 (с) і у таких сумах, як це може визначити ГУП НБУ, на рахунок повторного використання коштів третьої особи-1 на основі зведених графіків сплат за субкредитами ММСП, що фінансуються за цією угодою, і про що письмово доводиться до відома відповідача ГУП НБУ. Визначення ГУП НБУ, за погодженням з відповідачем, такого графіку позик є обов’язковим для відповідача. Суми, які повертаються, можуть бути повторно позичені відповідно з розділами 2.1 (а, b, c) та 2.2 цієї угоди.

Згідно з пп. а, б п. 2.4 Угоди про надання позики, позичальник сплачує позикодавцю відсотки, які нараховуються на та непогашену суму позик, за відсотковою ставкою, яка на 1,25 % річних вища за ставку, яку позикодавець час від часу сплачує МББР відповідно до ст. 2.05 (а) Угоди про надання позики, за кожний період нарахування відсотків, який визначено у п. 2.4 (с) цієї угоди. Відсотки нараховуються на основі фактичної кількості днів, що минули, із розрахунку року в 360 днів, і повинні підлягати сплаті на дату сплати відсотків.

Якщо позичальник не в змозі сплатити будь-яку суму, яка повинна бути сплачена за цією угодою, то відсотки нараховуються на прострочену суму, починаючи з визначеної дати платежу і до дати повної виплати заборгованості позичальника за ставкою, яка на 5 % річних вище за Лондонську міжбанківську ставку пропозиції шестимісячних депозитів у доларах США.

Відповідно до п. 9 ст. 17 Бюджетного кодексу України (далі - БК України), прострочена заборгованість суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб'єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб'єкта господарювання.

Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) не поширюється.

З метою забезпечення виконання ст. 17 БК України, постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2011 року № 174 затверджено Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою та кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості (далі - Порядок № 174).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання порядку № 174 третьою особою-2 надано позивачу подання від 20 серпня 2014 року для вчинення заходів щодо стягнення простроченої заборгованості із відповідача, яка виникла згідно з Кредитним договором, а саме: № 353 - у розмірі 9101644,34 грн., що дорівнює 752373,13 дол. США; № 354 - у розмірі 5664862,28 грн., що дорівнює 468276,94 дол. США; № 355 - у розмірі 5057641,64 грн., що дорівнює 418082,00 дол. США, та яка виникла відповідно до Угоди про надання позики, а саме: № 356 - у розмірі 18315749,66 грн., що дорівнює 1514042,67 дол. США; № 357 - у розмірі 5731621,06 грн., що дорівнює 473795,45 дол. США; №358 - у розмірі 2115626,61 грн., що дорівнює 174884,95 дол. США.

Також третьою особою-2, на виконання Порядку № 174, надано позивачу подання від 25 вересня 2014 року для вчинення заходів щодо стягнення простроченої заборгованості із відповідача, яка виникла згідно з Кредитним договором, а саме: № 379 - у розмірі 10108584,40 грн., що дорівнює 742962,67 дол. США; № 380 - у розмірі 6295967,05 грн., що дорівнює 462742,19 дол. США; №381 - у розмірі 5688706,25 грн., що дорівнює 418109,00 дол. США, та яка виникла відповідно до Угоди про надання позики, а саме: № 382 - у розмірі 20342071,62 грн., що дорівнює 1495105,47 дол. США; № 383 - у розмірі 6446355,24 грн., що дорівнює 473795,45 дол. США; № 384 - у розмірі 2379445,63 грн., що дорівнює 174884,95 дол. США.

Крім того, згідно з наданою представником позивача довідки від 03 листопада 2014 року № 3782/9/28-10-25-13, станом на її дату за відповідачем рахується заборгованість за субкредитними угодами у загальному розмірі 51261130,19 грн., у тому числі за Кредитним договором: основний борг - 10108584,00 грн., відсотки - 6295967,05 грн., пеня - 5688706,25 грн., та за Угодою про надання позики: основний борг - 20342071,62 грн., відсотки - 6446355,24 грн. та пеня - 2379445,63 грн.

При цьому, протягом судового розгляду справи представником відповідача не подано до суду підтверджуючих документів на спростування вище викладених обставин.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4, 5 п. 4, абзаців 1-4 п. 6 Прядку № 174, кошти в національній валюті, що надходять в рахунок погашення заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені зараховуються на окремий рахунок, відкритий у Державній казначейській службі.

Кошти в іноземній валюті, що надходять в рахунок погашення заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені зараховуються на валютні рахунки, відкриті в АТ "Укрексімбанк" для зарахування коштів до державного бюджету.

Державна казначейська служба на підставі інформації, що подана Мінфіном, здійснює зарахування коштів до державного бюджету на рахунки, відкриті в Державній казначейській службі, в розрізі кодів бюджетної класифікації, боржників та угод. Датою надходження коштів до державного бюджету в рахунок погашення заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені є дата зарахування коштів на окремий рахунок, відкритий в Державній казначейській службі, або на валютні рахунки, відкриті в обслуговуючих банках.

Перерахунок в іноземну валюту кредиту коштів, що надходять у національній валюті в рахунок погашення заборгованості за кредитом, здійснюється за офіційним курсом Національного банку на дату зарахування коштів на окремий рахунок, відкритий в Державній казначейській службі.

Облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички/фінансової допомоги, в якій вони надані.

Кошти, що надходять до бюджету в рахунок погашення простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, зараховуються органами Державної казначейської служби на рахунки, відкриті згідно з бюджетною класифікацією.

Перерахунок в іноземну валюту бюджетної позички/фінансової допомоги коштів, що надходять у національній валюті в рахунок погашення заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, здійснюється за офіційним курсом Національного банку на дату зарахування коштів на рахунки, відкриті органами Державної казначейської служби.

За правильність спрямування коштів (у рахунок погашення, обслуговування, сплати відсотків, пені тощо) та заповнення реквізитів відповідає платник.

Стосовно доводів представника відповідача про необґрунтованість вимог позивача з огляду на наявність факту судового врегулювання порядку та розміру заборгованості суд зазначає наступне.

Отже, судовим рішенням підтверджено факт наявності у відповідача заборгованості та не сплати її у добровільному порядку.

Як з’ясовано судом у ході розгляду справи та уже зазначено вище, згідно з п. 4.2 ст. 4, п. 8.1 ст. 8, п. 9.2 ст. 9 та п. 11.1 ст. 11 Кредитного договору та п.п. 2.4 ст. 2 Угоди про надання позики, усі зобов’язання мають повертатися у доларах США.

Крім того, відповідно до п. 2.6 Угоди про надання позики, якщо згідно з рішенням суду чи з будь-якої іншої причини погашення здійснюється в іншій валюті, і таке погашення, після термінової конвертації і перерахування грошей на рахунок, визначений позикодавцем є меншим за суму, яка повинна бути сплачена позикодавцю у доларах США, то позичальник за вимогою компенсує таку нестачу.

Отже, наявні у матеріалах справи копії платіжних доручень підтверджують те, що кошти відповідачем сплачуються у гривнях, а повинні зараховуватися на погашення у відповідно до укладених договору та угоди у доларах США, а у разі погашення в іншій валюті - вказані кошти повинні бути перераховані в іноземну валюту за офіційним курсом Національного банку України на дату їх зарахування на рахунки, з урахуванням зміни та коливання курсу долара США по відношенню до національної валюти.

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 628, ст.ст. 629, 599 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з листом Верховного Суду України від 07 жовтня 2010 року "Про Узагальнюючу судову практику розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин", дострокове присудження до виконання судового зобов’язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішення суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку).

Отже, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов’язання із прийняттям судового рішення, не припиняє грошових зобов’язань боржника та не звільняє його від відповідальності за порушення строків розрахунків.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих обставин вбачається необхідність стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України простроченої заборгованості за іноземними кредитами, одержаними під гарантію Уряду України, у загальному розмірі 51261130,19 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На підставі вище викладених норм та з’ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "НАДРА", треті особи: Міністерство фінансів України та Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, про стягнення з відповідача коштів є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "НАДРА" (код за ЄДРПОУ 20025456) на користь Державного бюджету України прострочену заборгованість за іноземними кредитами, одержаними під гарантію Уряду України, у загальному розмірі 51261130,19 грн. (П’ятдесят один мільйон двісті шістдесят одна тисяча сто тридцять гривень дев’ятнадцять копійок), у тому числі:

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третім особам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин