Справа № 722/1717/14-а
Суддя: Римлянська Г. О.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/1717/14-а
Номер провадження 2-а/722/1/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючого-судді Римлянської Г.О.

при секретарі Сімак О.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Шевчук Р.М.

третіх осіб ОСОБА_3,ОСОБА_4

та представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_6 до виконавчого комітету Ожівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_4 про часткове скасування рішення виконавчого комітету Ожівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області,-

ВСТАНОВИВ:

У своєму позові ОСОБА_6 посилається на те, що 13.08.1988 року він особисто купив у ОСОБА_7 житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та проживав в ньому до 2004 року.

21.12.2004 року у виконкомі Ожівської сільської ради він склав заповіт на ім'я свого сина ОСОБА_3, після чого переїхав жити на іншою адресою.

Наприкінці травня 2014 року його сином, ОСОБА_3 було повідомлено йому про те, що його колишня дружина ОСОБА_4 має намір проживати в даному, належному йому будинку. Крім того, син повідомив йому, що на підставі рішення виконавчого комітету Ожівської сільської ради №17 від 27.04.2005 року, яке він надав, за ним визнано право власності на вищевказаний житловий будинок і будинок вже не є його власністю.

Будь-якої згоди на переведення свого погосподарського номера на ім'я ОСОБА_3 він не давав.

В остаточно уточнених під час судового розгляду справи позовних вимогах просить суд: частково скасувати рішення виконавчого комітету Ожівської сільської ради №17 від 27.04.2005 року в частині його пунктів 3 та 13, зокрема про визнання права власності ОСОБА_3 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Сокирянського районного суду від 12.08.2014 року судом залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_3 та в якості третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_1 остаточно уточнені ними позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснили, що про винесення відповідачем оскаржуваного рішення позивач дізнався тільки в травні 2014 року від свого сина ОСОБА_3, а до того часу йому не було відомо про таке рішення. Своєї згоди на написання ОСОБА_3 від його імені заяви про визнання права власності на житловий будинок, позивач не надавав. Жодних документів, які б підтверджували передачу ним права власності на житловий будинок своєму сину, позивач не підписував. Добудову будинку після його придбання у ОСОБА_7, здійснював позивач.

Представник відповідача Шевчук Р.М. під час з'ясування обставин справи позовні вимоги не визнала, а під час судових дебатів їх визнала та пояснила, що згідно записів в погосподарських книгах сільської ради з 2005 року головою двору значиться ОСОБА_3, а членами двору зазначені його дружина та троє дітей. Позивач в будинку по АДРЕСА_1 не був зареєстрований та фактично не проживав, а був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_2. Сплата земельного податку за земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, з 2005 року ОСОБА_6 не проводилася, незважаючи на те, що пільги по його сплаті, як пенсіонер, він має тільки з 2010 року. Про виклик позивача на засідання виконкому, рішення якого оскаржується, в сільській раді доказів немає. Виконком мав право виносити рішення про визнання права власності на підставі ст.30 п.10 «б» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Вважає, що передбачена даним пунктом реєстрація права власності і визнання права власності - це аналогічні поняття. Чому в оскаржуваному рішенні не зазначено посилання на нормативний акт, на підставі якого його винесено, пояснити не може.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні не висловив заперечень проти позову з тих підстав, що заяву про визнання за ним права власності на належний його батькові, ОСОБА_6 житловий будинок по АДРЕСА_1, від імені батька написав та подав до сільської ради особисто він, не повідомивши про це батька. Батькові він повідомив про це навесні цього року. За згодою свого батька він із своєю сім'єю проживав в даному будинку з 2003 року. До 2005 року земельною ділянкою, призначеною для обслуговування даного житлового будинку користувався батько, а після цього - він.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти позову з тих підстав, що визнання права власності ОСОБА_3 на вищевказаний житловий будинок відбулося за згодою позивача та його дружини. Питання про оскарження рішення виконкому виникли після розірвання шлюбу третії осіб по даній справі в грудні 2013 року та заявлення ОСОБА_4 претензій на право проживання в даному будинку. Інші обставини винесення оскаржуваного рішення їм не відомі. Вважають, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення до суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що в 2005 році вона працювала на посаді секретаря виконкому Ожівської сільської ради. Обставин подання ОСОБА_6 в 2005 році заяви про визнання права власності на житловий будинок за ОСОБА_3, вона не пам'ятає. Дану заяву від імені ОСОБА_6 подав до сільської ради ОСОБА_3 і вона зареєструвала її в журналі та готувала проект рішення.

Судом встановлено, що виниклий між сторонами спір є публічно-правовим і підлягає розгляду Сокирянським районним судом, як загальним місцевим судом в порядку адміністративного судочинства у відповідності до ст. 18 ч.1 п.1 КАС України.

Пунктом 3 рішення виконавчого комітету Ожівської сільської ради №17 від 27.04.2005 року вирішено визнати право власності на житловий будинок, який розташований в селі Ожеве Сокирянського району Чернівецької області по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, а пунстом 13 даного рішення надано право Сокирянській філії ЧКОБТІ оформити свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я ОСОБА_3.

На підставі вищезазначеного рішення 30.06.2005 року ОСОБА_3 видано підписане сільським головою с.Ожеве свідоцтво про право власності на нерухоме майно ЯЯЯ №270127, на підставі якого право власності ОСОБА_3 в той же день зареєстровано в Сокирянській філії ЧКОБТІ за порядковим номером 11233161.

Під час судового розгляду справи в судовому засіданні позивач ОСОБА_6 за підтримки свого представника ОСОБА_1 відмовився від позовних вимог до виконавчого комітету Ожівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії ЯЯЯ №270127 від 30.06.2005 року і своєю ухвалою від 12.08.2014 року суд прийняв відмову позивача від позову в цій частині.

З наданих представником відповідача доказів судом встановлено, що підставою для винесення виконавчим комітетом оспорюваного рішення була заява ОСОБА_6, що надійшла до виконавчого комітету 31.03.2005 року, якою останній просить визнати право власності на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_3

В судовому засіданні як позивач ОСОБА_6, так і третя особа ОСОБА_3 визнали ту обставину, що вищевказану заяву від імені позивача та без відома останнього власноручно написав та подав до виконавчого комітету ОСОБА_3, який був заінтересований в винесенні рішення про визнання за ним права власності на будинок батька.

Також, дані обставини підтверджуються висновком почеркознавчої експертизи №2632-К від 26.12.2014 року, згідно якого підпис від імені ОСОБА_6 в заяві ОСОБА_6 від 31.03.2005 року виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою. Рукописний текст заяви ОСОБА_6 від 31.03.2005 року виконаний не ОСОБА_6, а ОСОБА_3

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем Ожівської сільської ради ОСОБА_8 від 13.08.1988 року та зареєстрованого в реєстрі за №19, ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_6 купив житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований в с.Ожеве Сокирянського району. Право власності ОСОБА_6 зареєстровано у виконавчому комітеті Ожівської сільської ради 13.08.1988 року в погосподарській книзі з реєстровим номером 140.

Згідно ст.128 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторонами та третіми особами в судовому засіданні визнано факт передачі ОСОБА_7 ОСОБА_6 купленого ним житлового будинку в момент оформлення договору.

Таким чином, на день винесення виконавчим комітетом сільської ради оскаржуваного рішення ОСОБА_6 був власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого по АДРЕСА_1.

Проаналізувавши пояснення представників сторін, третіх осіб, представника третьої особи, свідка, дослідивши та оцінивши надані ними докази, суд прийшов до наступних висновків:

Із змісту оскаржуваного рішення виконкому встановлено, що визнання виконавчим комітетом Ожівської сільської ради права власності на належний позивачу ОСОБА_6 житловий будинок за ОСОБА_3 здійснено без згоди власника, в чому позивач вбачає порушення своїх прав, за захистом яких він звернувся до суду в порядку ст.ст.2, 6 КАС України.

Ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: 1). на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2). з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3). обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4). безсторонньо (неупереджено); 5). добросовісно; 6). розсудливо; 7). з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усім формам дискримінації; 8). пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9). з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10). своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч.1,3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністру України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

П.10 розділу «делеговані повноваження» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваного рішення, передбачено перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту та зв'язку, зокрема передбачено повноваження з обліку та реєстрації відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Однак, до вищезазначених повноважень не віднесені повноваження по визнанню права власності на належне фізичній особі - члену територіальної громади, нерухоме майно за іншою фізичною особою. При цьому, суд вважає, що поняття «облік та реєстрація об'єктів нерухомого майна» не є ідентичним поняттю «визнання права власності на об'єкти нерухомого майна», оскільки реєстрація такого права може здійснюватися тільки щодо того нерухомого майна, на яке вже визнано право власності особи.

Ст.40 вищезазначеного Закону в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваного рішення, передбачено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

Разом з тим, в своєму рішенні виконавчий комітет не послався на жодну норму закону, яка б передбачала його повноваження на винесення оскаржуваного рішення.

Також, жодною із статей Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваного рішення, не передбачені повноваження виконкому сільської ради на виненсення оскаржуваного рішення.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порядку ч.2 ст.71 КАС України представником відповідача не було надано належних та допустимих доказів правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, оскаржуване рішення винесене виконавчим комітетом Ожівської сільської ради не на підставі та не в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, а з перевищенням таких повноважень, тому є протиправним.

Також, протиправним є дане рішення з тих підстав, що винесене на підставі заяви від 31.03.2005 року, поданої на адресу відповідача від імені позивача ОСОБА_6, яку останній не писав, не погоджував та не подавав до відповідача. При цьому, представник відповідача у судових дебатах визнала позов з даних підстав.

Обираючи у відповідності до вимог ст.162 КАС спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважає що необхідно визнати неправомірним та скасувати оскаржуване рішення.

Представником відповідача в порядку ч.2 ст.71 КАС України у судовому засіданні не подано до суду жодних доказів, які б підтверджували обставини володіння позивачем з моменту винесення оскаржуваного рішення і до 2014 року будь-якою інформацією щодо винесення такого рішення, а також не заперечувалося твердження сторони позивача про те, що позивачу не було відомо про винесення такого рішення, тому суд вважає встановленою ту обставину, що ОСОБА_6 до травня 2014 року не володів інформацією щодо винесення відповідачем оскаржуваного рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що передбачений ст.99 КАС України строк звернення до суду ОСОБА_6 пропустив з поважних причин і його необхідно поновити.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст.27-40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР та керуючись

ст.ст. 17,18, 158-163,167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_6 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_6 строк оскарження рішення виконавчого комітету Ожівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області №17 від 27.04.2005 року.

Визнати неправомірним та скасувати рішення виконавчого комітету Ожівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області №17 від 27.04.2005 року в частині його пунктів 3 та 13, а саме: п.3 - про визнання права власності ОСОБА_3 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та п.13 - про зобов'язання Сокирянської філії ЧКОБТІ оформити свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я ОСОБА_3.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Сокирянський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги, з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сокирянського

районного суду Г.О.Римлянська.

Повний текст постанови підписано головуючим 23.01.2015 року.