Справа № 180/1705/14-а
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2015 рокусправа № 180/1705/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2014 р. у справі № 180/1705/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в м. Марганець Дніпропетровської області

про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

"13" червня 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Марганець Дніпропетровської області в якому просив:

1) визнати неправомірними дії відповідача допущені при прийнятті розпорядження №124645 від 13.07.2010 року про призначення пенсії за віком з якого обчислюється пенсія по інвалідності, як не працюючому інваліду та розпорядження №134645 від 07.10.2013 року про перерахунок пенсії та скасувати їх в частині:

- не включення до страхового стажу при призначенні пенсії за віком, з якого обчислюється пенсія по інвалідності, періоду інвалідності з 23.06.2009 року по 12.09.2018 року (досягнення ОСОБА_2 віку 60 років) - 9 років 2 місяці 19 днів у порядку ч.2 ст.24 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- не включення в страховий стаж 9 місяців та 6 днів роботи в районах Крайньої Півночі;

- застосування при призначенні з 01.04.2010 року пенсії за віком, з якої визначається пенсія по інвалідності, показника середньої заробітної плати по Україні за 2008 рік (1 573,99 грн.);

- не встановлення надбавки за 15 років понаднормового стажу роботи при перерахунку пенсії з 01.10.2013 року у розмірі 894*15%=134,10 грн.;

- включення в розрахунок заробітної плати за період підприємницької діяльності з 01.01.2001 року по 23.06.2009 року в якості доходів за 96 місяців довільних сум;

- не включення при оптимізації заробітної плати за 64 місяці (жовтень 1985 року, вересень 1990 року, січень-березень 2005 року, травень 2009 року) невигідних для позивача місяців: липень і серпень 1987 року, березень 2005 року, травень 2009 року.

2) зобов'язати відповідача з 02.12.2013 року провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до чинного законодавства:

- включивши до страхового стажу час інвалідності з 23.06.2009 року по досягнення позивачем 60 років;

- застосувавши страховий стаж за період роботи в районах Крайньої півночі 12 років 9 місяців 23 дні;

- застосувавши показник середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік (1 650,43 грн.);

- встановивши підвищення пенсії за 15 років понаднормового стажу;

- виключивши з розрахунку заробітної плати періоди з 01.01.2001 року по 30.04.2009 року (96 місяців);

- виключивши при оптимізації заробітної плати з доходів за 64 місяці (жовтень 1985 року, вересень 1990 року, січень-березень 2005 року, травень 2009 року) невигідних для позивача місяців: липень і серпень 1987 року, березень 2005 року, травень 2009 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час нарахування та призначення пенсії відповідачем допущено численні помилки під час підрахунку стажу та заробітної плати позивача, що в свою чергу призвело до порушення права позивача на належний соціальний захист.

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2014 р. у справі № 180/1705/14-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Марганець Дніпропетровської області про визнання протиправними дій - відмовлено.

Постанову суду мотивовано необґрунтованістю вимог позивача, оскільки дії відповідача щодо проведення призначення, нарахування та перерахунку пенсії є вмотивованими та правомірними здійсненими у спосіб передбачений чинним пенсійним законодавством та в межах наданої законом компетенції.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2014 р. у справі № 180/1705/14-а, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги повністю повторюють обґрунтування позовних вимог, скаржник наполягає на невірному розрахунку пенсії при призначенні та перерахунку.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Марганці до суду надіслані заперечення на апеляційну скаргу в яких відповідач, посилаючись на матеріали пенсійної справи ОСОБА_2 зазначає про обґрунтованість відмови суду першої інстанції в задоволенні позовних вимог, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Марганець Дніпропетровської області з 23.06.2009 року. Пенсія по інвалідності призначена згідно особистої заяви пенсіонера від 02.11.2009 року та згідно наданих документів, в тому числі довідки МСЕК №679556 від 13.08.2009 року, відповідно до якої заявнику встановлена ІІІ група інвалідності від загального захворювання з 23.06.2009 року. Пенсія призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

На момент звернення за первинним призначенням пенсії, ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію фізичної особи-підприємця був працюючим пенсіонером, тому йому призначено пенсію по інвалідності як інваліду ІІІ групи від загального захворювання у розмірі 50% від пенсії за віком, згідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після припинення підприємницької діяльності, 16.03.2010 року позивач звернувся до УПФУ в м. Марганець із заявою про призначення пенсії за віком, з якого обчислюється пенсія по інвалідності. Розпорядженням №134645 від 13.07.2010 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Марганець призначено пенсію по інвалідності, в розмірі пенсії за віком, у відповідності до ч.2 ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як непрацюючому пенсіонеру.

В жовтні 2013 року відповідачем проведено оптимізацію пенсії ОСОБА_2 і згідно до розпорядження №134645 від 07.10.2013 року здійснено відповідний перерахунок пенсійної виплати, розмір якої після оптимізації становив 1 578,97 грн.

ОСОБА_2 звернувся до відповідача за роз'ясненням щодо порядку нарахування та перерахунку пенсії, обліку стажу та заробітку тощо. Отримавши відповідь УПФУ в м. Марганець позивач дійшов висновку щодо протиправності дій Управління ПФУ в частині розрахунку страхового стажу, заробітку тощо, які призвели до безпідставного заниження розміру пенсії та відповідно порушили право особи на належний соціальний захист.

28 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про перерахунок розміру пенсії з врахуванням додаткового стажу, коефіцієнту страхового стажу, виключенням місяців з невигідною заробітною платою. 13 травня 2014 року відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії. Відмова мотивована тим, що як під час призначення так і під час оптимізації пенсії, всі розрахунки здійснено вірно, з урахуванням вимог чинного законодавства, а отже підстав здійснювати перерахунок не вбачається.

Не погодившись з позицією відповідача, вважаючи її протиправною та необґрунтованою, ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом порушеного права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку щодо правомірності дій позивача під час обчислення страхового стажу та заробітку, та відповідно про правильність нарахування та перерахунку пенсії ОСОБА_2

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Щодо додаткового стажу, передбаченого ч.2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 33 Закону № 1058 пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: інвалідам I групи - 100 відсотків пенсії за віком; інвалідам II групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

За наявності у непрацюючих інвалідів II і III груп - у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу за їх вибором пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Так, під час нарахування пенсії по інвалідності розрахунок пенсійної виплати здійснюється відповідно до положень ч.1 ст.33 Закону № 1058, тобто пенсія призначається в розмірі 50% пенсії за віком, для інвалідів третьої групи; в той час як при розрахунку пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, згідно до ч.2 ст. 33 Закону № 1058, пенсія призначається в розмірі 100% від пенсії за віком.

Виходячи з вищенаведених норм законодавства вбачається, що різниця у підставах призначення даних видів пенсій є лише в наявності у пенсіонера необхідного страхового стажу. проте, Пенсійний фонд України дотримується позиції щодо не зарахування додаткового стажу до загального страхового стажу у випадку нарахування пенсії згідно до ч.2 ст. 33 Закону № ЗУ 1058.

Колегія суддів вважає, що відповідачем неправильно застосовано абз.2 ст. 24 Закону № 1058, так як дана норма імперативно зобов'язує включати до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком період з дня встановлення інвалідності до досягнення позивачем 60 років, та не ставить додаткових умов такого зобов'язання.

Висновки суду першої інстанції щодо можливості зарахування додаткового стажу до загального страхового стажу для обчислення пенсії по інвалідності тільки у випадку, якщо така інвалідність настала внаслідок професійного захворювання або нещасного випадку на виробництві, колегія суддів так само вважає помилковими, оскільки положення ч.3 ст. 24 Закону № 1058 на які посилається суд, передбачають лише те, що час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується крім загального страхового стажу, ще й до пільгового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про протиправність відмови Пенсійного фонду України зараховувати додатковий стаж позивача до загального страхового. Посилання на доцільність здійсненого розрахунку, колегія суддів відхиляє, оскільки дана доцільність обумовлена помилковим трактуванням та застосуванням норм законодавства.

Щодо вимоги зарахувати до страхового стажу період роботи позивача в районах Крайньої Півночі.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 працював в районі Крайньої Півночі у період з 20.12.1982 року по 11.10.1991 року, що підтверджено записами трудової книжки та уточнюючими довідками.

Період з 20.12.1982 року по 01.01.1991 року, відповідачем включено до страхового стажу ОСОБА_2 на підставі постанови Марганецького міського суду від 01.02.2011 року, яка залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції.

Проте, період з 01.01.1991 року по 11.10.1991 року праці позивача на ВАТ «Уренгойтрубопроводстрой», до розрахунку не включено. Дана обставина обґрунтована відсутністю трудових договорів, що підтверджують право позивача на зарахування даного періоду до загального стажу особи та на його пільгове обчислення (з урахуванням кратності).

Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні даної вимоги з огляду на те, що наказом про звільнення №46-к від 28.05.1991 року позивача звільнено з тресту «Уренгойтрубопроводстрой» 11.06.1991 року, а тому підстави зараховувати період роботи з 01.01.1991 року по 11.10.1991 року відсутні.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає помилковими такі висновки відповідача та суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Згідно з пунктом "д" статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10 лютого 1960 року працівникам, що переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надається додатково пільга зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при численні стажу, що надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26 вересня 1967 року № 1908-VII передбачено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", з п'яти до трьох років. Надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до частини 2 пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16 грудня 1967 року № 530/П-28, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року та статтею 3 Указу від 26 вересня 1967 року, надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах і місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Так, матеріали справи містять довідку ВАТ «Уренгойтрубопроводстрой» №805 від 08.09.2009 року, що підтверджує особливий характер роботи та умови праці, необхідні для призначення пенсії та підтверджуючій постійну занятість на пільговій роботі. Зазначена довідка містить відомості про працю ОСОБА_2 у тресті «Уренгойтрубопроводстрой» у період з 20.12.1982 року по 11.10.1991 року, зазначено про те, що період роботи ОСОБА_2 є пільговим та обчислюється з розрахунку один рік як один рік та шість місяців. Довідка видана на підставі особової картки, штатного розпису, наказів про прийняття на роботу та звільнення.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, яка Україною підписана, встановлено, що вона розповсюджує дію угоди на пенсійне забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угоди.

Статтею 3 тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19 січня 1993 року, дозволено обчислювати стаж за нормами Закону Російської Федерації «Про державні гарантії і компенсації для осіб, працюючих і проживаючих в районах Крайньої Півночі та прирівняних місцевостях» від 19 лютого 1993 року яким дозволено застосовувати пільгу про обчислення стажу незалежно від факту наявності строкового трудового договору, тим самим на рівні міжнародних угод укладених між Україною та Росією встановлено, що на території України гарантується пенсійне забезпечення громадян, які працювали на території Росії в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, і при цьому обов'язково визначено, що обчислення стажу здійснюється незалежно від факту наявності строкового трудового договору.

Колегією суддів встановлено, що трудовою книжкою ОСОБА_2 та уточнюючою довідкою підтверджується стаж роботи позивача в умовах Крайньої Півночі з 28.12.1982 року по 11.10.1991 року.

Так відповідно до п. 5 Указу Президії Верховної ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють В районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі» слід урахувати кожний рік цього періоду як рік і шість місяців при розрахунку страхового стажу для виходу на пенсію.

З наведеного вище вбачається, що відповідачем з підстав того, що позивачем не надано в підтвердження свого пільгового стажу строкових трудових договорів та довідки з кадрів про їх укладення, було помилково прийнято рішення про не зарахування даного стажу до трудового.

Посилання суду першої інстанції на наказ про звільнення, як на підставу відмови у задоволенні даної позовної вимоги, колегія суддів вважає помилковим, оскільки відповідно до вказаного наказу №46-к від 28.05.1991 року ОСОБА_2 надано чергову відпустку з подальшим звільненням за бажанням, в той час як звільнено з роботи ОСОБА_4 з 11.06.1991 року, як таку що прийнята тимчасово. За таких обставин, колегія суддів не може вважати даний наказ доказом звільнення позивача 11.06.1991 року. Записи трудової книжки, яка у відповідності до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є єдиним документом, що підтверджує трудовий стаж особи, в законному порядку нечинними не визнавались, в судовому порядку не оскаржувались, а отже підстав вважати їх недійсними не вбачається.

Щодо застосування під час нарахування пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до матеріалів справи, під час призначення позивачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, відповідачем застосовано той же показник середньої заробітної плати по Україні за 2008 рік, що й при первинному призначенні пенсії по інвалідності. Відмова в здійсненні перерахунку з урахуванням показника за 2009 рік, обґрунтована тим, що перехід з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком не є призначенням пенсії, а лише її перерахунком, а отже застосовувати новий показник відсутня можливість.

Колегія суддів не погоджується з таким твердженням УПФУ в м. Марганець з огляду на наступне.

Оскільки з моменту припинення підприємницької діяльності позивач набув статусу непрацюючого пенсіонера при наявності стажу роботи більше 25 років, то він набув право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Абзацом 3 підпункту 2 частини 1 статті 45 Закону № 1058 визначено, що у разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права.

Оскільки позивач став непрацюючим пенсіонером після призначення пенсії по інвалідності, то саме вимоги частини 2 статті 33 та п.п.2 ч.1 ст. 45 Закону № 1058 відповідач зобов'язаний застосувати при призначені пенсії ОСОБА_2

Крім того, колегія суддів зауважує, що законодавцем визначено, що в даному випадку здійснюється призначення пенсії, а не перевід з одного виду пенсії на інший і не перерахунок, а тому у відповідача відсутні законні підстави застосовувати показник середньої заробітної плати по Україні за 2008 рік.

На підставі аналізу зазначених положень, які регулюють спірні відносини, колегія суддів зазначає, що відповідачем не проведене перерахування пенсії, а призначена вперше пенсія за віком, тому слід керуватись законодавчими нормами які застосовуються при призначенні пенсії за віком.

Згідно ст. 40 Закону № 1058 порядок визначення показників середньої плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузях статистики, економіки, праці та соціальної політики і фінансів. Тобто Законом передбачено при призначенні пенсії застосовувати показник середньої плати на одну особу в цілому по Україні за попередній перед зверненням за перерахунком рік, в даному випадку - 2009 рік, який дорівнює 1650,43 грн.

Щодо понаднормового стажу ОСОБА_2

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону № 1058 за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

З огляду на те,що відповідачем невірно обраховано страховий стаж позивача, без врахування додаткового стажу та повного «північного» стажу, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити вимоги ОСОБА_2 в даній частині та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок страхового стажу, понаднормового стажу та відповідної надбавки до пенсії.

Крім того, колегія суддів вважає протиправним зарахування позивачу «північного стажу» в одинарному розмірі до страхового стажу без врахування кратності, з огляду на таке.

Так, згідно до ч.3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Проте, згідно до п.5 «Прикінцевих положень» Закону № 1058, до прийняття відповідного закону, періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються до стажу в пільговому обчисленні.

Щодо вимоги позивача про виключення з розрахунку заробітної плати періоду з 01.01.2001 року по 23.06.2009 року, колегія суддів, дослідивши обставини справи, вважає за можливе частково задовольнити дану вимогу з огляду на наступне.

За позицією органу пенсійного фонду, для призначення пенсії використовується інформація бази даних, сформованої на підставі поданих підприємцем звітних документів (форма ІНДАНІ) за періоди 2001-2003 року включно. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 сума його заробітної плати за період з 01.01.2001 р. по 31.12.2003 р. складає 0,00 грн., тому при призначенні пенсії зазначений період зараховано до страхового стажу, а заробіток відповідно взято (заведено) нулями (0,00 грн.).

У період з 01.01.2001 року по 01.10.2009 року ОСОБА_2 займався підприємницькою діяльністю.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.93 р. № 637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, зараховується до трудового стажу за наявності довідки про сплату страхових внесків.

У пенсійній справі позивача присутні довідки про сплату ОСОБА_2 за період з 01.01.2001 р. по 31.12.20034 р. страхових внесків (згідно Додатку №5 відповідно п.п.5.3.5 п.5.3 Інструкції про порядок нарахування та перерахування підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також облік їх надходжень в Пенсійний фонд України №16-6 від 19.10.2001 р., яка на даний час втратила чинність).

Тому період здійснення позивачем підприємницької діяльності до 01.01.2004 р. (до набрання чинності вищезазначеним Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), а саме з 01.01.2001 по 31.12.2003 р. включно зараховано до його загального стажу згідно законодавства, яке діяло раніше, тобто на підставі, наданих ним та наявними в пенсійній справі, свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та довідки про сплату страхових внесків.

Тобто період з 01.01.2001 р. по 01.01.2004 р. зараховано до страхового стажу ОСОБА_2, а значить враховуючи норми вищезазначеної статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії необхідно враховувати заробітну плату (дохід) за зазначений період страхового стажу.

ОСОБА_2, будучи підприємцем, не заключав договір цивільного страхування, не був платником податку з доходу тобто 32 %, а отже і не отримував ніякої заробітної плати та до 2004 року не був зареєстрований в УПФ в м.Марганець як платник страхових внесків, оскільки це не було передбачено чинним у той період законодавством (ст.6 Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.98 р. № 727 в редакції Указу Президента від 28.06.99 р. №746 - суб'єкти підприємницької діяльності користувались пільгою - звільнялись від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування).

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За визначенням ст.24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.4 ст.24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, у відповідності до п.«б» ч.1 ст.3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788) право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За положеннями п.«а» ч.3 ст.56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно ст.41 Закону № 1058 до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування; 3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Як зазначено вище, в період з 01.01.2001 року по 01.01.2004 року позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності, здійснював підприємницьку діяльність, і сплачував єдиний податок.

Згідно приписів ст.6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.98 р. № 727 суб'єкти підприємницької діяльності користувались пільгами, зокрема, звільнялись від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Разом з тим, відповідач за вищевказаний період включив у розрахунок заробітної плати дохід позивача нульовим значенням.

Таким чином, положення статті 40 Закону № 1058 передбачає врахування заробітної плати (доходу) за період страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 24 Закону № 1058, а не за періоди, які включаються до страхового стажу і передбачені іншими частинами статті 24 цього Закону.

Період підприємницької діяльності зі сплатою фіксованого податку не є страховим стажем, а лише зараховується до такого стажу, і тому не повинен враховуватись при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії.

Також з аналізу вищенаведених норм вбачається, що для обчислення пенсії повинна бути наявною саме заробітна плата (дохід), тобто її фактичне нарахування чи отримання, врахуванням же для обчислення пенсії періодів, коли позивач не працював і заробітну плату (дохід) не отримував, частиною 1 статті 40 Закону № 1058 не передбачено.

Отже, включення відповідачем заробітної плати для обчислення пенсії за цей період як доходу - 0 грн. суперечить змісту Закону № 1058, тому дії пенсійного органу щодо включення доходу позивача за період з 01.01.2000 р. по 31.12.2003 р., коли позивач здійснював підприємницьку діяльність, нульовим значенням є неправомірними.

Таким чином, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправними дій УПФУ в м.Марганець щодо обрахування коефіцієнту заробітної плати при призначенні пенсії та відмови у здійсненні перерахунку пенсії і зобов'язання УПФУ в м.Марганець виключити з розрахунку коефіцієнту заробітної плати для призначення пенсії періоди в яких заробітна плата позивача визначена «нульовими» показниками.

Щодо періоду з 01.01.2004 року по 23.06.2009 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, які обрали спрощену систему оподаткування шляхом сплати єдиного податку, передбачений п. 3 ст.40 Закону 1058, відповідно до якого при обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбання спеціального торгового патенту), отриманий ними дохід за відповідний місяць визначається за формулою:

З = П х Ч , де:

Т

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

П - сума фактично сплаченого відповідного податку (плати за патент) у розрахунку на відповідний місяць, у гривнях;

Ч - відсоток відрахувань до Пенсійного фонду від суми фактично сплаченого відповідного податку (плати за патент), чинний у межах відповідного періоду;

Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

Відповідно до письмових пояснень пенсійного фонду середньомісячний заробіток для обчислення пенсії позивача взятий за період 60 місяців з 01.01.1985 року по 31.12.1989 згідно довідок про заробітну плату від 22.05.2013 року № 1276 та від 30.10.2013 року № 2269, які видані на ВАТ „Уренгойтрубопроводбуд" та індивідуальних відомостей про застраховану особу на ім'я ОСОБА_2 форми „ІНДАНІ-СПД" за 2001, 2002, 2003 роки та індивідуальних відомостях на застраховану особу ОСОБА_2 форми ОК-5 за періоди з 01.01.2004 року по 30.03.2005 рік та з 01.05.2005 року по 30.09.2009 рік.

Проте, дані облікової картки ОСОБА_2, що містяться в матеріалах справи, свідчать про те, що розрахунки органу пенсійного фонду, носять довільний характер та не підтверджуються простими арифметичними розрахунками, здійсненими у відповідності до вищенаведеної формули, визначеної положеннями п. 3 ст.40 Закону 1058.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправними дії УПФУ в м. Марганець та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з урахуванням вимог п. 3 ст.40 Закону 1058.

В той же час, колегія суддів не погоджується з доводами скаржника про те, що період з 01.01.2004 року по 23.06.2009 року, коли було відсутнє чітке встановлення фіксованого розміру єдиного податку, повинні виключатись з розрахунку заробітної плати, оскільки єдиний податок позивачем за цей період сплачувався, а формула наведена у п.3 ст.40 Закону 1058 передбачає обчислення виходячи з фактично сплачених сум податку, а не з його фіксованого розміру.

Щодо вимоги про виключення при оптимізації заробітної плати з доходів за 64 місяці (жовтень 1985 року, вересень 1990 року, січень-березень 2005 року, травень 2009 року) невигідних для позивача місяців: липень і серпень 1987 року, березень 2005 року, травень 2009 року.

Розпорядженням від 07.10.2013 року УПФУ в м. Марганець проведено оптимізацію пенсії ОСОБА_2 автоматичним способом. Отримавши відповідні розрахунки проведеного перерахунку пенсії, позивач звернувся до УПФУ з вимогою провести перерахунок виключивши невигідні для нього місяці, а саме липень і серпень 1987 року, березень 2005 року, травень 2009 року.

Відповідачем відмовлено у здійсненні такого перерахунку з тих підстав, що вибіркова оптимізація пенсії не можлива у відповідності до положень ст. 40 ЗУ 1058, оскільки за даною нормою можливе виключення лише цільного періоду, тобто декілька місяців підряд.

Колегія суддів вважає невірним таке тлумачення закону з наступних підстав.

Перерахунок пенсій із заробітної плати, отриманої після призначення пенсії чи попереднього перерахунку та збільшеного страхового стажу регулюється статтею 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", частина 4 якої передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 2 роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону.

Відповідно до ст.40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Згідно до абз.3 ст.40 ЗУ 1058, в редакції чинній на момент проведення оптимізації пенсії, за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає законодавчо визначених підстав виключити з перерахунку невигідні для позивача періоди, навіть за умови їх роздрібленості на місяці.

Відмова Пенсійного фонду, з чим помилково погодився суд першої інстанції, ґрунтується на положеннях абз.3 ст.40 ЗУ 1058, проте в редакції чинній до 08.07.2011 року, до внесення змін Законом України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3886.

З огляду на те, що звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії відбулось вже після внесення відповідних змін до даної норми закону, відмова з наведених підстав є необґрунтованою та протиправною.

Отже, позивач має право на самостійний вибір періоду за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції не в повному обсягу встановлено та досліджено обставини по справі, помилково застосовано норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, не розглянуто всі заявлені позовні вимоги, що призвело до невірного вирішення справи по суті, і у відповідності до вимог ст.. 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та винесення нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2014 р. у справі № 180/1705/14-а - задовольнити частково.

Постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2014 р. у справі № 180/1705/14-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м. Марганець щодо:

- не зарахування до страхового стажу ОСОБА_2 додаткового стажу за період з 23.06.2009 року по 12.09.2018 року відповідно до абз.2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

- не включення до страхового стажу ОСОБА_2 часу роботи в районах Крайньої Півночі періоду з 01.01.1191 року по 11.10.1991 року;

- застосування при призначенні пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, показника середньої заробітної плати по Україні за 2008 рік;

- розрахунку понаднормового стажу роботи та встановлення відповідної надбавки;

- включення в розрахунок заробітної плати за період з 01.01.2011 року по 23.06.2009 року доходів ОСОБА_2 з нульовим значенням;

- розрахунку доходу ОСОБА_2 за період з 01.01.2001 року по 23.06.2009 року;

- відмови у виключенні невигідних для позивача періодів під час перерахунку пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Марганець провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 02.12.2013 року з урахуванням:

- додаткового стажу за період з 23.06.2009 року по 12.09.2018 року відповідно до абз.2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- періоду роботи ОСОБА_2 в районах крайньої Півночі з 01.01.1191 року по 11.10.1991 року;

- застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік;

- підвищення до пенсії за 15 років понаднормового стажу.

- перерахунку доходу ОСОБА_2 за період з 01.01.2001 року по 23.06.2009 року у відповідності до ч.3 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- виключення з періоду за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, невигідних для ОСОБА_2 періодів, а саме: липень і серпень 1987 року, березень 2005 року, травень 2009 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко