Справа № 361/422/15-а
Суддя: Маценко Н. П.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/422/15-а
Провадження № 2-а/361/73/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари адміністративну справу за позовом Броварського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 про примусове видворення з України

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року Броварський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить примусово видворити з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20.01.2015 року в місті Бровари Київської області співробітниками Броварського РВ УДМС України в Київській області виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебував на території України без жодних документів, які б надавали право перебувати на території України на законних підставах.

При перевірці паспортного документу ОСОБА_2 з'ясувалося, що на сторінці № 30 наявний штамп про перетин державного кордону України 01.11.2010 року, що підтверджує порушення встановленого терміну перебування на території України. З підстав примусового видворення з України змушені звернутися до суду.

У судовому засіданні представник позивача Броварського РВ УДМС України в Київській області Петрик Л.В. підтримала заявлені позовні вимоги, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви.

Представник позивача Дєхтяренко Ю.О. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, пояснив, що на територію України прибув у 2010 році, для надання допомоги своїй матері, яка на той час мешкала у Запорізькій області. Офіційно зареєструватися у відповідних органах він не зміг. У місті Бровари працював неофіційно та отримував дохід.

Уточнив, що добре розуміє українську мову, а також ті обставини, що будь-які законні підстави для його перебування на території України відсутні.

Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 20.01.2015 року співробітниками Броварського РВ УДМС України в Київській області на території України виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, без документів, які б засвідчували законність перебування його на території України.

Із копії паспортного документу за НОМЕР_1, виданого 02.09.1999 року Хамзинським РУВС м. Ташкент встановлено, що ОСОБА_2 є громадянином Республіки Узбекистан. Згідно із відміткою у паспорті на територію України відповідач прибув 01.11.2010 року.

Відповідно до письмових пояснень, написаних особисто ОСОБА_2, він 01.11.2010 року прибув на територію України до своєї матері. За весь період перебування в Україні офіційно не працевлаштувався, територію України не залишав. Розуміє, що станом на 20.01.2015 року нелегально перебуває на території України.

У судовому засіданні при розгляді даної справи по суті відповідач підтвердив вказані обставини та підтвердив, що постійного місця проживання, законного джерела існування, власності, коштів на існування та для повернення в країну походження не має.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Державної міграційної служби України від 10.01.2014 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності у зв'язку з порушенням правил перебування в Україні та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., що сплачені останнім згідно із квитанцією від 10.01.2014 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", - іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

За правилами частини першої статті 16 Закону реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Згідно із ч. 15 ст. 4 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами другою-чотирнадцятою цієї статті вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд, або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України. Іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні (частина четверта статті 4 Закону).

Правилами ч. 1 ст. 21 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Зі статті 21 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" вбачається, що перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Пунктом 14 статті першої названого Закону встановлено, що нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України. Нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону (частина перша статті 23 Закону).

Згідно із пунктом другим статті 25 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Із частини першої статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" видно, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства.

Згідно із частиною першою статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

При цьому, як роз'яснено інформаційним листом Вищого Адміністративного суду України від 13 червня 2013 року за №844/12/13-13, позивачем у справах про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України може бути Державна міграційна служба України безпосередньо або її територіальні органи чи підрозділи.

Позовна заява про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України територіальним органом чи підрозділом Державної міграційної служби України відповідно до частини першої статті 183-5 КАС України подається до адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які не законно перебувають на території України.

Статтею 183-5 КАС України визначено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які не законно перебувають на території України.

Таким чином, враховуючи, що територіально позивач знаходиться у місті Броварах Київської області, суд вважає дотриманими правила територіальної підсудності.

Позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України розглядаються судом у п'ятиденний строк з дня надходження позовної заяви (стаття 183-5 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України.

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що іноземний громадянин знаходиться на території України незаконно, ухиляється від виїзду із України, законних підстав перебування його на території України судом не встановлено, у зв'язку з чим суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із частиною другою статті 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись статтями 23-25 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтями 18, 162, 183-5, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Броварський міськрайонний суд Київської області -

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Примусово видворити із України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження Карагандинська область Казахстан.

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. П. Маценко