Справа № 819/2686/14-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2686/14-a

16 грудня 2014 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецька С.Є.

за участю представників: позивача Дупіряк О. М. відповідача - Калашник Н. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об`єднання «Текстерно» до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об'єднання «Текстерно» (далі - ВАТ «ТО «Текстерно», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі (далі - УПФУ в місті Тернополі, відповідач) про визнання неправомірними дій по виставленню до відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в частині пенсій, призначених пенсіонерам після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, з жовтня 2014 року в частині відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, пенсіонерам після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

УПФУ в місті Тернополі направлено позивачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з жовтня 2014 року. Дії щодо направлення такого розрахунку на адресу ВАТ «ТО «Текстерно» позивач вважає протиправними, оскільки до такого розрахунку включені суми пенсій по пенсіонерах після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону Україну «Про пенсійне забезпечення», а саме по колишніх працівниках (жінках), які досягли 55 річного віку. На даний час чинним законодавством збільшено пенсійний вік до 60 років і відповідачем пред'являються до відшкодування суми виплачених пільгових пенсій після досягнення особами 55 років.

На думку позивача, зміни до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», якими визначено, що об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (до змін - до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), можуть застосовуватись виключно до подій та фактів, які настали та мали місце після набрання такими змінами чинності, а саме з 28.04.2013 року. Окремі пенсіонери, зазначені в оскаржуваному розрахунку, станом на 28.04.2013 року досягли 55 років і правовідносини між позивачем і відповідачем щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій повністю припинилися. Відтак, відсутній у позивача обов'язок проводити відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій по таких пенсіонерах.

Крім того, на думку позивача, відповідачем до розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій неправомірно включені суми пенсій по пенсіонерах: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які станом на 28.04.2013 року досягли пенсійного віку, як це передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тому ВАТ «ТО «Текстерно» по даних працівниках суми пенсій не повинно вносити до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за жовтень 2014 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в адміністративному позові, просила позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача адміністративний позов не визнала, подала заперечення проти позову в якому вказала наступне.

УПФУ в місті Тернополі направлялись розрахунки фактичних витрат позивачу відповідно до положень частини 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (з наступними змінами та доповненнями), який передбачав, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів «б»-«з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було врегульовано Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до положень якого позивач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення, а об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (абзац четвертий пункту 1 статті 2 Закону).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску» №184-VІІ від 04.04.2013 року, який набрав чинності з 28.04.2013 року, в абзаці четвертому пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» слова і цифри «статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» замінено словами і цифрами «статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, представник відповідача вважає, що позивач повинен відшкодовувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, а не до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону Україну «Про пенсійне забезпечення».

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ВАТ «ТО «Текстерно» зареєстроване як юридична особа, відповідач взятий на облік в УПФУ в місті Тернополі платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

УПФУ в місті Тернополі проведено та направлено позивачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з жовтня 2014 року по 86 пенсіонерах на суму 96317,90 грн. Даний розрахунок, серед іншого, містить повні відомості про осіб, яким призначена пенсія на пільгових умовах, дату призначення пенсії та дату досягнення пенсійного віку, відповідний стаж роботи на даному підприємстві, що враховано при обчисленні плати, а також частку плати до Пенсійного фонду підприємством фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Позивач дії органів Пенсійного фонду України в частині включення до таких розрахунків пенсій, призначених пенсіонерам після досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вважає протиправними.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Пунктами «б»-«з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (з наступними змінами та доповненнями) визначено підстави та категорії працівників, які мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, на пільгових умовах. Зокрема, на пільгових умовах мають право на пенсію працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (з наступними змінами та доповненнями) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів «б»-«з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було врегульовано Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР.

Отже, відповідно до пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування зобов'язаний в порядку та розмірах, визначених Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 статті 2 цього ж Закону (в редакції, яка діяла до 27.04.2013 року включно), для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років; жінки - після досягнення 55 років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску» №184-VІІ від 04.04.2013 року (який набрав чинності з 28.04.2013 року) в абзаці четвертому пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» слова і цифри «статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» замінено словами і цифрами «статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 28.04.2013 року відповідно до абзацу четвертого пункту першого статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011 року, чинного з 01.10.2011 року) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» визначає порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, об'єктом оподаткування якого є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Враховуючи наведене, Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» є спеціальним законом, який регулює порядок справляння збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому починаючи з 28.04.2013 року підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, до набуття відповідними особами права на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Разом з тим, враховуючи положення частини першої статті 58 Конституції України, на думку суду, підприємства не повинні відшкодовувати кошти на виплату і доставку пільгових пенсій, якщо жінки до 27.04.2013 року (включно) досягли віку, встановленого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто 55 років.

Як вбачається з матеріалів справи, троє колишніх працівників ВАТ «ТО «Текстерно» ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яким була призначена пенсія відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» станом на 28.04.2013 року: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Відтак, по таких працівниках ВАТ «ТО «Текстерно» відповідні суми пенсій не підлягають для включення до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за жовтень 2014 року.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що до 27.04.2013 року (включно) підприємство не повинно відшкодовувати кошти на виплату та доставку пенсій по колишніх працівниках, які досягли на цей час 55 років, проте у спірному випадку позивач має обов'язок відшкодовувати грошові кошти на виплату та доставку пенсій по пенсіонерах жінках, які не досягли 55 років до внесення змін до абзацу четвертого пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування». Право на призначення пенсії за віком у таких пенсіонерів настає після 27.04.2013 року, на даний час вони отримують пенсію на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому ВАТ «ТО «Текстерно» зобов'язане відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій до досягнення такими особами віку, що передбачений статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За жовтень 2014 року розмір відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 становить 3134,59 грн., що підтверджується розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з жовтня 2014 року. Решта суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підлягає відшкодуванню позивачем. Останній не навів обставин та доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача в цій частині.

Пунктом 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що розмір відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (пенсій, призначених особам, які були зайняті на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України) складає 100% фактичних видатків Пенсійного фонду на виплату та доставку таких пенсій.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлений розділом 6 даної Інструкції. Так, відповідно до пункту 6.4 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (в редакції Закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин). Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (пункт 6.7 Інструкції). Таким чином, обов'язок підприємства щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій визначається законом, а розмір у відповідних розрахунках.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведенні положення чинного законодавства, слід прийти до висновку, що УПФУ в місті Тернополі неправомірно та безпідставно визначались суми для відшкодування ВАТ «ТО «Текстерно» фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по пенсіонерах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що підтверджено належними та допустимими доказами, а тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити та визнати дії управління УПФУ в місті Тернополі по виставленню до відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, по зазначених пенсіонерах протиправними, а також визнати протиправним та скасувати розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з жовтня 2014 року в частині відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, по вказаних вище пенсіонерах. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

При прийнятті постанови суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, де передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій, та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, попередньо визнавши його протиправним.

Згідно із частиною третьою статті 94 КАС України, у зв'язку із частковим задоволенням адміністративного позову на користь позивача слід присудити з Державного бюджету України судовий збір відповідно до задоволених вимог у розмірі 36 грн. 54 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням № 3203 від 19.11.2014 року (а. с. 2).

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати дії управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі по виставленню до відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»- «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за жовтень 2014 року по пенсіонерах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, протиправними.

3. Визнати протиправним та скасувати розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з жовтня 2014 року в частині відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, по пенсіонерах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на загальну суму 3134, 59 (три тисячі сто тридцять чотири) гривні 59 (п'ятдесят дев'ять) копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об'єднання «Текстерно» (місто Тернопіль, вулиця Текстильна, будинок 18, ) судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) гривень 54 (п'ятдесят чотири) копійки, сплачений згідно з платіжним дорученням № 3203 від 19.11.2014 р.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова складена в повному обсязі 19 грудня 2014 року.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна:

:Суддя Білоус І.О.