Справа № 826/14391/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 05 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хаммер Маркет» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про зобов»язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про зобов»язання вчинити дії. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем не надано обґрунтованої відповіді на запит представника позивача щодо особи, яка встановила відсутність за місцезнаходженням позивача, зокрема, не надано акту, яким встановлено відсутність позивача за місцезнаходженням.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 05 листопада 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві вказати прізвище, ім'я і по батькові посадової особи, яка встановила відсутність за місцезнаходженням ТОВ «Хаммер Маркет» в серпні 2014 року, що дозволило встановити стан №9.

Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві надати ТОВ «Хаммер Маркет» належним чином завірену копію акту, яким встановлено відсутність місцезнаходження ТОВ «Хаммер Маркет» в серпні 2014 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 19 серпня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Хаммер Маркет» не змогло в передбаченому чинним законодавством порядку зареєструвати податкові документи у програмі податкової електронної звітності.

Згідно інформації, наданої інспектором ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, ТОВ «Хаммер Маркет» було встановлено стан №9, тобто відсутність за місцезнаходженням.

Позивач зазначав, що шляхом численних звернень було відновлено можливість ТОВ «Хаммер Маркет» проводити господарську діяльність, оскільки позивачу було повернуто належний податковий стан.

Однак, залишилося не з'ясованим питання щодо прізвища, ім'я та по батькові, посади особи відповідача, яка встановила місцезнаходження відповідача.

ТОВ «Хаммер Маркет» в особі представника - адвоката ОСОБА_2 (св. №4192 від 26.10.2010 р.) звернулось до ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м.Києві із запитом від 19.08.2014 р. №19/08/14-1 з вимогою надати інформацію щодо посадової особи, яка встановила відсутність за місцезнаходженням ТОВ «Хаммер Маркет», а також акту, яким встановлено цей факт, який було отримано відповідачем 19.08.2014 р. вх. №12537, що підтверджується вхідним штампом канцелярії.

За результатами розгляду вищевказаного звернення, ДПІ було направлено відповідь від 22.08.2014 р. №8518/В/26-58-10-42, про що свідчить фіскальний чек від 26.08.2014 р. №094.

Позивачем повторно надіслано до ДПІ адвокатський запит ОСОБА_2 від 28.08.2014 р. №28/08-14-1, який було зареєстровано в податковому органі 29.08.2014 р. №12948.

ДПІ у Солом'янському районі м.Києва надано відповідь від 03.09.2014 р. №8798/В/26-58-10-42, в якій вказано, що запитувана інформація є службовою інформацією, а тому підпадає в категорії інформації з обмеженим доступом, а, отже, розголошенню не підлягає.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до преамбули Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року N2939-VI, цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Частиною 1 ст. 1 Закону N2939-VI передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 1 Закону N2939-VI).

Відповідно до ст.6 Закону N2939-VI, інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

В той же час, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону N2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону N2939-VI, розпорядники інформації зобов'язані: прилюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

При цьому, в ч. 1, ч. 2 та ч. 4 ст.19 Закону N2939-VI вказано, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Письмовий запит подається в довільній формі. При цьому, п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону N2939-VI передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Водночас, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року N2657-XII, інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону N2657-XII, право на інформацію забезпечується, зокрема, створенням механізму реалізації права на інформацію; обов'язком суб'єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації.

Згідно до ч. 1 ст. 4 Закону N2657-XII, суб'єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об'єднання громадян; суб'єкти владних повноважень.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію (ч. 2 ст. 7 цього Закону).

За змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; інші види інформації (ст. 10 Закону N2657-XII).

Статтею 10 Закону N2657-XII визначено, що податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зазначає, що надання відомостей про особу, яка встановила відсутність позивача за місцезнаходженням є службовою, а тому у відповідності до положень Закону N2657-XII така інформація не підлягає розголошенню.

Частиною першою ст. 21 Закону N2657-XII визначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Разом з тим, Наказом Міндоходів України від 14.01.2014 N14 затверджено Перелік відомостей, які містять службову інформацію в органах Міндоходів (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Аналіз вказаного Переліку відомостей свідчить про те, що відомості про особу, зокрема, її прізвище, ім'я та по батькові, яка здійснює встановлення місцезнаходження чи перевірку суб'єкта господарювання не відноситься до службової інформації.

Відповідно до п. 12.2 р. XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 N1588, в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 N 462 «Про внесення змін до Порядку обліку платників податків і зборів» (далі - Порядок), при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням, то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

У разі неможливості вручення платнику податків довідки, свідоцтва, листа чи будь-якого іншого документа, надісланого контролюючим органом, у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням замість акта перевірки місцезнаходження платника податків оформляється довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за наявності). Заміна акта довідкою не проводиться, якщо іншими нормативно-правовими актами передбачено складання акта.

Відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 N984 визначено, що акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками.

Аналіз вищенаведених правових норм свідчить про те, що за результатами перевірки, зокрема, неможливості встановлення місцезнаходження юридичної особи, складається акт або довідка, в якій зазначається прізвище, ім'я та по батькові особи (осіб), яка (і) її здійснювали.

При цьому, необхідно зазначити, що отримання інформації під час проведення перевірок суб'єкта господарювання є податковою інформацією, яка, зокрема, для останнього є відкритою.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмова відповідачем у наданні інформації про особу, яка встановила відсутність позивача за місцезнаходженням та акту, яким встановлено цей факт є протиправною.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 05 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 27 січня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 22 січня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.