Справа № 686/18375/13-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/18375/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сарбей О.Ф.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

20 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Хмельницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування рішень ,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2013 року позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Хмельницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради дев'ятнадцятої сесії № 65 від 29.08.2012 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1; визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради двадцять третьої сесії № 33 від 27.02.2013 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_2

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2013 року позов задоволено в повному обсязі заявлених вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, третя особа - ОСОБА_2 - подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2013 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Хмельницька міська рада рішенням дев'ятнадцятої сесії № 65 від 29.08.2012 р. надала дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, які одержали житлові будинки по спадщині, в дар, згідно з договором купівлі-продажу, свідоцтва про право власності на житловий будинок, обміну та рішення суду - землі житлової та громадської забудови (а.с. 16).

Земельна ділянка розташована у АДРЕСА_1. Площа земельної ділянки 729 кв. м.

Хмельницька міська рада рішенням двадцять третьої сесії № 33 від 27.02.2013 року затвердила проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови (а.с. 17).

Цим рішенням було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1, та надання її у власність ОСОБА_2. На момент прийняття такого рашення на земельній ділянці за цією адресою знаходилося домоволодіння, право власності на яке набув ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки (а.с.17).

Не погодившись із вказаними рішеннями суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки відповідачем під час винесення оскаржуваних рішень не було з'ясовано всіх обставин при прийнятті вказаних рішень, зокрема, не встановлено, чи розташовані будівлі на спірній земельній ділянці та за ким зареєстроване право власності на ці будівлі.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, з урахуванням наступного.

В силу вимог ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, а також надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що 03 вересня 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір іпотеки, який забезпечував виконання зобов'язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 за договором позики від 03 вересня 2010 року стосовно повернення отриманої суми позики в розмірі - 93 536 гривень 00 копійок. Термін дії договору - 03 травня 2011 року (а.с. 4).

Відповідно до п. 1.3. договору іпотеки предметом іпотеки є житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На земельній ділянці площею 0,0700 га, (цільове використання: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка)), кадастровий номер земельної ділянки :01:23:004:0236 розташовано: цегляний житловий будинок літ. А-І, глиняний хлів літ. Б, глиняний хлів літ. В, дерев'яна вбиральня літ. Г, штахетна огорожа літ. І.

На момент укладання та дії договору іпотеки земельна ділянка, на якій знаходиться домоволодіння, у власності ОСОБА_2 не перебувала. Згідно з умовами договору іпотеки у випадку оформлення права власності на земельну ділянку в момент дії договору іпотеки ОСОБА_2 зобов'язана була передати її в іпотеку ОСОБА_3 (п. 1.3. Договору).

28 квітня 2011 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклали додатковий договір до договору іпотеки від 03.09.2010 року (а.с. 6).

Відповідно до п.1.2 додаткового договору сума позики становить - 105 550 гривень 00 копійок. Термін дії договору - 04 липня 2011 року.

ОСОБА_2 не виконала зобов'язання за договором позики та договором іпотеки від 03.09.2010 року.

08.08.2011 року на підставі договору іпотеки від 03.09.2010 року ОСОБА_3 зареєстрував право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. До складу домоволодіння увійшли: цегляний житловий будинок літ. А-і глиняний хлів літ. Б. глиняний хлів літ. В, дерев'яна вбиральня літ. Г, штахетна огорожа літ. І.

В подальшому, після закінчення терміну дії договору, третя особа у справі - ОСОБА_2 - звернулася із заявою до відповідача про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, переданих у власність позивачу ОСОБА_3

Рішенням дев'ятнадцятої сесії Хмельницької міської ради від 29.08.2012 року № 65 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а 27.02.2013 року рішенням двадцять третьої сесії Хмельницької міської ради № 33 затверджено даний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. Кадастровий номер земельної ділянки: :23:004:0324. Площа земельної ділянки 729 кв. м.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти.

Згідно з ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

В силу вимог ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Як встановлено у справі, оскаржувані рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та рішення про затвердження даного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність прийняті відповідачем у період, коли земельна ділянка вже знаходилася у користуванні ОСОБА_3 у зв'язку з набуттям ним права власності на заставлене нерухоме майно.

З урахуванням наведених вище норм Земельного кодексу України така земельна ділянка не може вважатися вільною та, відповідно, не могла бути передана іншій особі всупереч вимог земельного законодавства, що, на думку суду, не врахував суб'єкт владних повноважень при прийнятті оскаржуваних рішень.

Крім того, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду, вважає за необхідне вказати, на те, що позивач не порушив вимоги ст. 99 КАС України при зверненні до адміністративного суду з відповідним позовом, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що з публічної кадастрової карти позивачу стало відомо, що за місцем розташування належного йому на праві власності житлового будинку земельна ділянка рахується як така, що перебуває у приватній власності, проте ОСОБА_3 станом на серпень 2013 року право власності на вказану земельну ділянку не оформляв.

З метою отримання інформації про власника земельної ділянки ОСОБА_3 звернувся із заявою про надання відповідної інформації до управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області, на що отримав відповідь, в якій повідомляється про оскаржені рішення Хмельницької міської ради. Вказане підтверджується заявою від 07.08.2013 року та листом начальника управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області (а.с. 95-97).

Таким чином, про існування оскаржуваних рішень позивач дізнався в серпні 2013 року.

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області позивач звернувся 17 вересня 2013 року, що підтверджується вхідним штемпелем, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги з приводу підсудності даної адміністративної справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

В силу вимог рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суб'єкта владних повноважень у зв'язку з підставами неправомірного набуття ОСОБА_2 зазначеної земельної ділянки, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що положення чинного законодавства України передбачають дозвільний порядок отримання земельної ділянки у власність чи користування із земель державної або комунальної власності.

Згідно з вимогами Земельного кодексу України для отримання земельної ділянки з державної або комунальної власності заінтересована особа звертається до компетентного органу державної влади або місцевого самоврядування із заявою та всіма необхідними документами.

Таким чином, порядок набуття права власності або користування на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності є публічно-правовим. В даних правовідносинах Хмельницька міська рада виступає як суб'єкт владних повноважень, а спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.