Справа № П/811/2832/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2015 рокусправа № П/811/2832/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року у справі №П/811/2832/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення - рішення від 07.08.2014 року №;

- податкове повідомлення - рішення від 07.08.2014 року №;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.08.2014 року №Ф, якою позивача зобов'язано сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 8110,00 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.08.2014 року №.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на безпідставні висновки перевіряючих осіб щодо нереальності господарських взаємовідносин з ПП «Артсіті» та вказував на реальність цих господарських операцій, за наслідками яких визначено податкові зобов'язання.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено. Постанова суду мотивована встановленими обставинами справи, які свідчать про реальність господарських операцій, які не визнаються відповідачем, а також наявністю належним чином оформленими первинними документами, які підтверджують здійснені позивачем господарські операції.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та яким, на думку ДПІ, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалам справи, що посадовими особами Кіровоградської ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ПП «Артсіті» за період березень, травень 2013 року, за результатами якої складено акт від 30.07.2014 року №556/11-23-17-01/НОМЕР_1.

В Акті перевірки зроблено висновки про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог:

- п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України - донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2012 рік в сумі 3187,21грн.;

- п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України - донараховано податок на додану вартість в сумі 4249,91 грн., в тому числі за березень 2012 року - 1980,00 грн. та за травень 2012 року - 2269,91 грн.;

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", донараховано ЄСВ в сумі 7373,06 грн.

Такі висновки ДПІ, з огляду на акт перевірки, обґрунтовані наступним.

Проведеною перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 мав господарські взаємовідносини з ПП «Артсіті». Господарські операції між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Артсіті» вважає нереальними, що позбавляє право ФОП ОСОБА_1 формувати витрати по податковий кредит по цим операціям. Нереальність господарських операцій ДПІ пов'язує з наступним. До Кіровоградської ОДПІ надійшов акт від 25.04.2014р. №000005/11-28-22-06/37383780 «Про результати позапланової документальної перевірки ПП «Артсіті» з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту за період з 21.10.2010р. по 31.12.2013р.», який складено ДПІ у Печерському районі м. Києва ГУ Міндоходів. В акті перевірки зроблено висновки про не підтвердження господарських операцій з контрагентами постачальниками та покупцями.

З огляду на акт перевірки ПП «Артсіті», Кіровоградською ОДПІ зроблено висновок про нереальність господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Артсіті», що свідчить про неправомірність формування ФОП витрат та податкового кредиту по цим операціям.

Будь-яких інших обставин, з якими б ДПІ пов'язувала порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства, Акт перевірки від 30.07.2014 року №556/11-23-17-01/НОМЕР_1 не містить.

На підставі акта перевірки Кіровоградською ОДПІ прийнято

- податкове повідомлення - рішення № від 07.08.2014р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 3984,01 грн., в тому числі за основним платежем - 3187,21 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 796,80 грн. ( а.с.35);

- податкове повідомлення - рішення № від 07.08.2014., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 5312,39 грн., в тому числі за основним платежем - 4249,91 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1062,48 грн. (а.с.36);

- рішення № від 07.08.2014 р., яким позивачу застосовано штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску в сумі 8110,37 грн. (а.с.33);

- вимогу про сплату боргу (недоїмку) №Ф від 07.08.2014 року на суму 07.08.2014 грн. (а.с.34).

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено тих обставин, які зазначені в акті перевірки та які, за позицією ДПІ, призвели до заниження позивачем податкових зобов'язаньэ.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Статтею 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями (далі ПКУ) визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

До переліку витрат фізичної особи-підприємця, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ ПКУ.

Статтею 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, та інших витрат.

В свою чергу витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Нормами п.138.6. ст.138 Податкового кодексу України встановлено, що собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Також п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення понесених витрат, у зв'язку з придбавання товарів (робіт, послуг), до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу та сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товару (робіт, послуг), понесення витрат, у зв'язку з господарською діяльністю платника (пов'язаність цих витрат з одержанням доходу), документальне підтвердження цих витрат, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними.

Як вбачається з акту перевірки, який став підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, податковою службою фактично не досліджувались господарські операції між позивачем та ПП «Артсіті» за наслідками яких позивачем визначалися податкові зобов'язання. Висновки про заниження податкових зобов'язань зроблені не з огляду на вищенаведені норми права, а з огляду на обставини, які викладені в Акті перевірки ПП «Артсіті».

З огляду на позицію ОДПІ щодо нереальності укладених правочинів, враховуючи приписи ст..138 КАС України, у межах цієї справи має бути доведеним (спростованим) факт (реальність) здійснення господарських операцій між позивачем та ПП «Артсіті». Тобто, предметом доказування у цій справі є обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару).

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, свідчать про те, що у перевіреному періоді ФОП ОСОБА_1 (Покупець) укладено з ПП «Артсіті» (Продавець) усний договір на поставку товарів.

Долучені позивачем до матеріалів справи копії первинних документів, а саме видаткові накладні №110 від 30.03.2012року та №116 від 28.05.2012року (а.с.108-109), податкові накладні №116 від 28.05.2012 року та №110 від 30.03.2012 року (а.с.42-43), свідчать про фактичне виконання сторонами умов даного договору.

Оплата за отриманий товар підтверджується долученими до справи копіями платіжних доручень (а.с.110-111).

Крім того, судом встановлено, що придбаний товар обліковано позивачем, що підтверджується актом приймання - передачі основних засобів (а.с.145).

З наданих позивачем первинних документів можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них зазначено найменування та вартість поставленого товару, одиницю виміру, сторони господарських операцій. Тобто, вказані документи, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на безпідставність висновків ОДПІ щодо нереальності господарських операцій та з цих підстав вказав на неправомірність податкових повідомлень-рішень, якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та з податку на додану вартість.

Встановлені обставини справи також свідчать про те, що рішення № від 07.08.2014 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.08.2014 року №Ф, прийняті з огляду на висновки відповідача щодо завищення витрат при визначенні оподатковуваного доходу.

Встановивши обставини справи, які свідчать про правомірність визначення позивачем витрат по операціям з ПП «Артсіті», суд першої інстанції правильно вказав і на необґрунтованість висновків ОДПІ щодо заниження позивачем суми єдиного внеску, з огляду на не підтвердження факту заниження позивачем чистого доходу, з розміру якого обчислюються суми єдиного внеску.

Оскільки, будь-яких інших обставин, з якими б ДПІ пов'язувала порушення позивачем вимог податкового законодавства, що призвело до заниження податкових зобов'язань, окрім вищенаведених, Акт перевірки не містить, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості спірних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року у справі №П/811/2831/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 21.01.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк