Справа № 104/470/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/35597/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Кримземпроект» на постанову Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 25 березня 2013 року та постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року у справі №104/470/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Кримземпроект» до Голови Білогірської міської ради Автономної Республіки Крим Кангієва Альберта Османовича, Постійної комісії з питань земельних відносин Білогірської міської ради Автономної Республіки Крим про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут Кримземпроект» (далі - ТОВ «Інститут Кримземпроект») звернулось з позовом до Голови Білогірської міської ради Автономної Республіки Крим Кангієва Альберта Османовича, Постійної комісії з питань земельних відносин Білогірської міської ради Автономної Республіки Крим про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування протокольного рішення постійної комісії з питань земельних відносин Білогірської міської ради АР Крим прийнятого у вересні 2012 року з приводу звернень ОСОБА_5 від 28.05.2012 року, ОСОБА_6 від 28.05.2012 року (повторне від 09.08.2012 року), ОСОБА_7 від 28.05.2012 року, ОСОБА_8 від 07.09.2012 року, ОСОБА_9 від 18.07.2012 року, ОСОБА_10 від 07.09.2012 року.

Позов мотивований тим, що ТОВ «Інститут Кримземпроект» знаходиться в договірних відносинах із замовниками з приводу виготовлення документації із землеустрою, а згідно з п.«г» ч.2 ст.28 Закону України «Про землеустрій» максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати 6-ти місяців з моменту укладення договору, який з вини відповідачів порушується позивачем як виконавцем робіт.

Постановою Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 25 березня 2013 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність постійної комісії з питань земельних відносин Білогірської міської ради АРК щодо несвоєчасного надання висновків та проектів рішень Білогірської міської ради АРК з приводу звернень ОСОБА_5 від 28.05.2012 року, ОСОБА_6 від 28.05.2012 року (повторне від 09.08.2012 року), ОСОБА_7 від 28.05.2012 року, ОСОБА_8 від 07.09.2012 року, ОСОБА_9 від 18.07.2012 року, ОСОБА_10 від 07.09.2012 року. Визнано незаконним та скасовано протокольне рішення постійної комісії з питань земельних відносин Білогірської міської ради АРК, яке було прийняте у вересні 2012 року з приводу заяви ОСОБА_5 від 28.05.2012 року, яким було рекомендовано погодити з архітектором дотримання червоних ліній у зв'язку з уточненням до метра квадратного (з 0,06 га до 0,0696 га) площі земельної ділянки, переданої ОСОБА_5 безоплатно у власність в розмірі 0,06 га на підставі рішення виконавчого комітету Білогірської міської ради від 18.02.1998 року №51-4. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 25 березня 2013 року та постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут Кримземпроект» звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що при прийнятті зазначених судових рішень було порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ «Інститут Кримземпроект» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виникли договірні відносини з виконання робіт з розробки технічної документації із землеустрою щодо складання документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку на підставі договорів №110412-31 від 11.04.2012 року, №280312-ЗТД від 28.03.2012 року, №261112-1ТД від 26.11.2012 року, №190712-1ТД від 19.07.2012 року, №151012-4ТД від 15.10.2012 року, №170712-1ТД від 17.07.12 року.

З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2012 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 (09.08.2012 р. повторно), ОСОБА_7, ОСОБА_8 (07.09.2012 р.), ОСОБА_9 (18.07.2012 р.) та ОСОБА_10 (07.09.2012 р.) звертались до голови Білогірської міської ради АР Крим Кангієва А.О. із заявами про внесення змін до рішень про передачу у власність земельних ділянок, у зв'язку з виниклою необхідністю, оскільки за результатами геодезичних вимірювань виникла потреба в уточненні площі земельних ділянок та внесенні змін до вказаних рішень, які не відповідають щодо точності кадастрових об'єктів, яка має бути виражена до метра квадратного, тобто мати не два як у рішеннях, а чотири знаки після цілих гектарів згідно з додатком №21 «Метрична інформація земельної ділянки, обмежень її використання та угідь» до Вимог до структури, змісту та формат) оформлення результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді (обмінного файлу), затверджених наказом Державного комітету із земельних ресурсів України від 02.11.2009 року №573.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача прийняте з порушенням норм чинного законодавства, а доводи позивача є обґрунтованими.

Натомість, суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що ТОВ «Інститут Кримземпроект» є неналежним позивачем у справі, а договірні відносини з фізичними особами не можуть бути підставою для звернення виконавця робіт в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, враховуючи наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 цього Кодексу встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11 Кодексу, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами права, позивач має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, у даній адміністративній справі насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача (внаслідок вчинення оскаржуваних дій та прийняття оскаржуваного рішення).

Аналогічна позиція підтверджується і змістом окремих рішень Конституційного Суду України, зокрема, рішення № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України та рішення № 9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України. Зі змісту вказаних рішень Конституційного Суду України випливає, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

У зв'язку з цим слід зазначити, що в даному випадку відсутні підстави для визнання бездіяльності відповідача протиправною, визнання протиправним та скасування протокольного рішення постійної комісії з питань земельних відносин Білогірської міської ради АР Крим, прийнятого у вересні 2012 року, з приводу звернень вище зазначених фізичних осіб, оскільки на підставі дій відповідача та у зв'язку із прийняттям оскаржуваного рішення виникли правовідносини, стороною яких позивач не являється.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що вчинені дії відповідачів відносно фізичних осіб є такими, що не порушують прав та законних інтересів позивача.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Кримземпроект» відхилити, а постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: