Справа № 826/17646/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 січня 2015 року № 826/17646/14

В приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Великій Васильківській, 81-а, Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Деланта"

до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві

про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Деланта" звернулося до суду з позовом про визнання неправомірними дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Валявського О.А. щодо стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 44042987 та про визнання неправомірними та скасування постанов від 14 жовтня 2014 року про стягнення виконавчого збору в сумі 5 481 грн. та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 190 грн. у виконавчому провадженні № 44042987.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Закон України "Про виконавче провадження" та зазначає, що головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Валявським О.А. протиправно прийняті постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 44042987, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Деланта" оскаржило в судовому порядку постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, по примусовому виконанню якої відкрито виконавче провадження № 44042987.

Представник відповідача заперечив по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, законів України "Про виконавче провадження", "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та зазначив, що головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Валявським О.А. правомірно прийняті постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 44042987, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Деланта" не виконано у строк для самостійного виконання постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

14 жовтня 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Валявським О.А. прийняті постанови про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Деланта" виконавчого збору у розмірі 5 481 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 190 грн.

Вказані постанови прийняті за результатами виконавчого провадження № 44042987 з виконання постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 28 травня 2014 року № 3-2805/1-7/10-31/2805/08/04 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Деланта" штрафу в розмірі 54 810 грн.

Відповідно до Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 606) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 2 Закону № 606 встановлено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно статті 25 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до статті 27 Закону № 606 у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно частини першої статті 28 Закону № 606 у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Згідно підпункту 3.7.1 пункту 3.7 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Відповідно до статті 41 Закону № 606 витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 липня 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шпаком О.І. відкрито виконавче провадження № 44042987 по примусовому виконанню постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 28 травня 2014 року № 3-2805/1-7/10-31/2805/08/04 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Деланта" штрафу в розмірі 54 810 грн.

Вказану постанову позивач отримав 7 серпня 2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що останнім днем для добровільного виконання постанови про накладення штрафу є 14 серпня 2014 року (сьомий день з моменту винесення постанови).

Разом з тим, 14 серпня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Деланта" повідомило відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про оскарження до Окружного адміністративного суду міста Києва постанови про відкриття виконавчого провадження № 44042987.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 2 жовтня 2014 року у справі № 826/12048/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Деланта" до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови від 17 липня 2014 року № 44042987, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Вказаним рішенням встановлено, що відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 44042987 від 17 липня 2014 року діяв на підставі та у спосіб, передбачений Законом України "Про виконавче провадження", а тому постанова про відкриття виконавчого провадження є законною та обґрунтованою.

14 жовтня 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Валявським О.А. прийняті постанови про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Деланта" виконавчого збору у розмірі 5 481 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 190 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що державним виконавцем в межах своїх повноважень винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

При цьому суд зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено обов'язкового зупинення виконавчого провадження у разі оскарження до суду постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відносно доводів позивача про протиправність дій державного виконавця та постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій з тих підстав, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Деланта" оскаржило в судовому порядку постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 28 травня 2014 року № 3-2805/1-7/10-31/2805/08/04, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2014 року відкрито провадження у справі № 826/8444/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Деланта" до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання дій неправомірними, скасування припису та постанови.

Пунктом 5 частини першої статті 37 Закону № 606 встановлено, що однією з підстав для обов'язкового зупинення виконавчого провадження є прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Згідно частини першої статті 39 Закону № 606 державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1 - 17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а з підстави, передбаченої пунктом 18 частини першої статті 37 цього Закону, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Частиною четвертою статті 606 встановлено, що протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що державний виконавець зобов'язаний був винести постанову про зупинення виконавчого провадження № 44042987 не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про відкриття провадження у справі Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/8444/14.

Проте, з матеріалів виконавчого провадження № 44042987 не вбачається, що державному виконавцю було відомо про відкриття провадження в адміністративній справі № 826/8444/14.

Разом з тим суд зазначає, що статтею 12 Закону № 606 встановлено права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження.

Частиною 5 статті 12 Закону № 606 встановлено, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Деланта" та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області після отримання ухвали суду про відкриття провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом на постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області зобов'язані були у триденний строк письмово повідомити державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, проте як вбачається з матеріалів справи, сторони виконавчого провадження № 44042987 не виконали свого обов'язку щодо необхідності повідомлення державного виконавця про відкриття судом провадження в адміністративній справі щодо оскарження постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Деланта" не виконано рішення у строк для його добровільного виконання, вказаний у постанові про відкриття виконавчого провадження № 44042987 та враховуючи неповідомлення державного виконавця про відкриття провадження в адміністративній справі про оскарження виконавчого документу, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання неправомірними дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Валявського О.А. щодо стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 44042987.

Разом з тим, як встановлено під час розгляду справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року у справі № 826/8444/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Деланта" до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання дій неправомірними, скасування припису та постанови адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Деланта" задоволено частково, визнано неправомірним та скасовано припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 13 травня 2014 року № С-1305/2 та визнано неправомірною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28 травня 2014 року № 3-2805/1-7/10-31/2805/08/04.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v., no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007). Таким чином, суд приймає до уваги позицію, наведену у рішенні Київського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року.

При цьому, суд зазначає, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 6 постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби".

Проте, з огляду на встановлені у суді обставини та враховуючи скасування в судовому порядку постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 28 травня 2014 року № 3-2805/1-7/10-31/2805/08/04, яка стала підставою для відкриття виконавчого провадження № 44042987, суд зазначає про відсутність підстав для застосування до позивача санкції відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині скасування постанови від 14 жовтня 2014 року про стягнення виконавчого збору в сумі 5 481 грн.

Враховуючи також обставини неповідомлення відповідача про оскарження позивачем постанови інспекції до суду та враховуючи понесені державним виконавцем витрати під час здійснення виконавчого провадження № 44042987, суд приходить до висновку про правомірність постанови від 14 жовтня 2014 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 190 грн., а тому позовні вимоги в цій частині судом визнаються також необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 98, 160-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Деланта" задовольнити частково.

2. Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 14 жовтня 2014 року ВП № 44042987 про стягнення з боржника виконавчого збору.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Деланта" судові витрати у розмірі 91 (дев'яносто одна) грн. 35 коп.

5. В решті позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева