Справа № 758/11976/14-а
Суддя: Сербіна Н. Г.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сербіної Н. Г.,

при секретарі - Гончарук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов'язання призначити пенсію

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, у зв'язку з чим відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Посилаючись на те, що розміри призначених і виплачуваних їй пенсій не відповідають розмірам, встановленим зазначеним Законом, що управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва відмовилося привести їх у відповідність з вимогами Закону, позивачка просила визнати протиправними дії відповідача по відмові у нарахуванні та виплаті їй встановленої чинним законодавством державної пенсії, в розмірі не меншому за 8 мінімальних пенсій за віком, як соціальної гарантії особі, що втратила здоров'я внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС та по відмові у нарахуванні та виплаті встановленої чинним законодавством додаткової пенсії за шкоду причинену здоров'ю, як соціальної гарантії особі, що втратила здоров'я внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Зобов'язати відповідача призначити їй визначену Законом державну пенсію, в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, та виплачувати її щомісяця з часу звернення до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва, зобов'язати відповідача призначити встановлену Законом додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та виплачувати їй щомісяця з часу звернення до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов підтримує у повному обсязі (а.с. 27).

Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва в судове засідання не з'явився, був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд вважав можливим розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

З наданих матеріалів вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва і отримує пенсію, передбачену ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІ групи, передбачену ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року № 1210, отримує її в розмірах, передбачених вказаною постановою.

ОСОБА_1 має статус ліквідатора аварії на ЧАЕС 1 категорії, є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копіями посвідчень, наявними в матеріалах справи ( а.с.7-8).

Згідно зі ст. 49 вищевказаного Закону пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 50 Закону (в редакції, що діяла до прийняття Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року) визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідом ІІ групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам ІІІ групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ розмір пенсії для інвалідів ІІ групи, призначеної у відповідності з цим Законом, повинен бути не нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а згідно ст. 50 цього Закону інвалідам ІІ групи призначається додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено постановою Кабінету міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року № 1210, яка є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Разом з тим, 25.03.2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 112 „Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення", якою внесено зміни до пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року № 1210, відповідно до яких щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах: 1) особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; інвалідам II групи - 379,6 гривні; інвалідам III групи - 284,7 гривні; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: інвалідам I групи - 341,64 гривні; інвалідам II групи - 227,76 гривні; інвалідам III групи - 170,82 гривні; 2) особам, що належать до категорій 2-4: особам, що належать до категорії 2, - 170,82 гривні; особам, що належать до категорії 3, - 113,88 гривні; особам, що належать до категорії 4, - 56,94 гривні;

Щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах: 1) особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; інвалідам II групи - 379,6 гривні; інвалідам III групи - 284,7 гривні; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: інвалідам I групи - 341,64 гривні; інвалідам II групи - 227,76 гривні; інвалідам III групи - 170,82 гривні; 2) особам, що належать до категорій 2-4: особам, що належать до категорії 2, - 170,82 гривні; особам, що належать до категорії 3, - 113,88 гривні; особам, що належать до категорії 4, - 56,94 гривні.

Постанова Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року № 1210, із змінами та доповненнями від 25.03.2014 року № 112, прийнята без обмеження терміну її дії, встановлені нею розміри соціальних виплат такими, що не відповідають наявним фінансовим ресурсам Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік, - не визнано.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Разом з тим, Законом України від 16 січня 2014 року №719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (далі - Закон №719-VII) не було встановлено будь-яких обмежень щодо застосування статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Лише з прийняттям Закону України від 31 липня 2014 року №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 16.08.2014 року, внесені зміни до Прикінцевих положень Закону №719-VII. Зокрема Прикінцеві положення Закону №719-VII доповнено статтею 6-7 такого змісту: установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 13, ст. 178 із наступними змінами), статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94 із наступними змінами), Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., N 15, ст. 111 із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 із наступними змінами), пункту "ж" частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 4, ст. 19 із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425 із наступними змінами), статті 43 Гірничого закону України (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., N 50, ст. 433 із наступними змінами), статей 6 1, 6 2, 6 3 та 6 4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., N 24, ст. 182 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно роз'яснень п.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 4 від 16.03.2012 року (із відповідними змінами) «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» судам варто враховувати Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, яким дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, з 01.01.2014 року по 15.08.2014 року застосуванню підлягають положення ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 16.08.2014 року, тобто з моменту набрання чинності Законом №1622-VII, виплати, передбачені, зокрема, ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинні здійснюватися в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Позивачка просить визнати дії відповідача про відмову у нарахуванні та виплаті позивачці основної пенсії та додаткової пенсії та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до розмірів, передбачених статтями 50 та 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з часу звернення її до УПФ України у Подільському районі м.Києва та виплачувати щомісячно.

З заяви позивачки на адресу УПФУ у Подільському районі м.Києва (а.с.9) вбачається, що остання звернулась до відповідача з приводу перерахунку пенсії 18.07.2014 року, тобто з цього часу просить здійснити перерахунок та виплату пенсії.

29.07.2014 року відповідач надав відповідь позивачці на її звернення. ( а.с.10).

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за період з 18 липня 2014 року по 15 серпня 2014 року, а в іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України судові витрати суд відносить на рахунок держави, оскільки згідно ст. 5 Закону України „Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 18, 71, 94, 99, 100, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року № 1210, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов'язання призначити пенсію - задовольнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 державної пенсії в розмірі не меншому за 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 18.07.2014 року по 15.08.2014 року включно, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н. Г. Сербіна