Справа № 2а-779/11
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/24173/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року

за заявою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного

управління юстиції у м. Києві про зміну способу і порядку виконання судового рішення

у справі № 2а-779/11

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва

про нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 15 квітня 2011 року у справі № 2а-779/11, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року, позов задоволено.

Визнано протиправними дії щодо не нарахування та виплати щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії відповідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком починаючи з 07 серпня 2010 року, відповідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В січні 2014 року Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві звернувся із поданням про зміну способу та порядку виконання постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2011 року в частині зобов'язання здійснити нарахування позивачу щомісячної соціальної допомоги відповідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і провести її виплату та стягнути на користь позивача щомісячну соціальну допомогу відповідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 3170,51 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 11 лютого 2014 року подання про зміну способу та порядку виконання судового рішення задоволено частково і змінено спосіб та порядок виконання судового рішення шляхом стягнення щомісячної соціальної допомоги в розмірі 1854,28 грн; в решті вимог подання відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 11 лютого 2014 року - скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Мурихіна С.В. про зміну способу і порядку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_4 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, відповідно до якої, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить вищевказане рішення скасувати та залишити в силі ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 11 лютого 2014 року у справі № 2а-779/11.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права та наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Відповідно до часини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни порядку і способу його виконання є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві звернувся до суду з заявою про зміну порядку та способу виконання рішення суду, посилаючись на те, що кошти, які зараховуються на рахунок відповідача, мають цільове призначення та не можуть спрямовуватися на перерахування їх в рахунок виконання судових рішень.

Отже, виконання постанови суду можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні вищезазначені підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі № 21-394а14.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що адміністративним апеляційним судом правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на наведене, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі № 2а-779/11 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: