Справа № 813/2083/13а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Справа № 10408/13/876

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Левицька Л.М. та Микита Т.В.;

від відповідача - Корилкевич П.В.;

від третьої особи - Вовчко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2013р. в адміністративній справі за позовом Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України до Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської обл., треті особи без самостійних вимог на предмет спору Оброшинська сільська рада Львівської обл., Управління Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської обл., про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

20.03.2013р. позивач Інститут сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача Пустомитівської районної державної адміністрації /РДА/ Львівської обл. щодо відмови позивачу в прийнятті рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 62,25 га на території Оброшинської сільської ради за межами населеного пункту; зобов'язати Пустомитівську РДА прийняти рішення про припинення позивачу (правонаступнику Інституту землеробства і тваринництва західного регіону Української академії аграрних наук) права постійного користування земельною ділянкою площею 62,25 га на території Оброшинської сільської ради за межами населеного пункту відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія ЛВ № 2, виданого Пустомитівською радою народних депутатів Пустомитівського району Львівської обл. 04.03.1994р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 25, та передати земельну ділянку до земель запасу Оброшинської сільської ради (а.с.3-5).

Ухвалами суду від 09.04.2013р. та від 31.05.2013р. залучено до участі в справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору відповідно Оброшинську сільську раду та Управління Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської обл. (а.с.39, 41, 72-73, 75).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2013р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.95-99).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач Інститут сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить в поданій апеляційній скарзі постанову суду скасувати та заявлені позовні вимоги задоволити (а.с.104-108).

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що на момент розглядуваного звернення щодо припинення права користування земельною ділянкою до повноважень відповідача Пустомитівської РДА належало право приймати рішення про припинення права користування земельною ділянкою, при цьому жодних погоджень (віз) чинним законодавством для прийняття такого рішення не передбачено. Регламент районної державної адміністрації є підзаконним нормативно-правовим актом, який не встановлює жодних правових норм, а лише приймається на підставі законів та з метою їх виконання.

Також відмова Управління Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської обл. від 07.08.2012р. не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, а відтак не може бути предметом оскарження.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представників позивача і третьої особи на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія ЛВ № 2, виданого Пустомитівською радою народних депутатів Пустомитівського району Львівської обл. 04.03.1994р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 25, в постійному користуванні Інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН перебуває земельна ділянка площею 391,6 га для проведення досліджень в галузі рослинництва і землеробства (а.с.6-7).

Згідно постанови президії Української академії аграрних наук (протокол № 1 від 27.01.2010р.) надано згоду на вилучення із землекористування Інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН земельної ділянки площею 62,25 га (рілля) з метою надання працівникам Інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН для ведення особистого селянського господарства (а.с.8).

Правонаступником Інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН є Інститут сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (а.с.34-39).

12.07.2012р. Інститут сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України звернувся до відповідача із листом № 406, в якому містилося звернення щодо вилучення із землекористування установи земельної площі 62,25 га, розміщеної поза межами населеного пункту с.Оброшино згідно викопіровки та передачі її до земель запасу Оброшинської сільської ради для подальшого надання у власність громадянам, працівникам інституту для ведення особистого селянського господарства (а.с.9).

28.11.2012р. відповідачем скеровано на адресу позивача листа № 04/15-3184, згідно якого спеціалістами Пустомитівської РДА був підготовлений проект розпорядження голови районної державної адміністрації «Про припинення Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України права постійного користування земельною ділянкою на території Оброшинської сільської ради за межами населеного пункту» і поданий на візування в Управління Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської обл.

Начальник вказаного управління Р.Мигаль листом № 01-15/1847 від 07.08.2012р. відмовив у візуванні вказаного проекту розпорядження (а.с.10).

Відмова Управління Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської обл. у візуванні вказаного проекту розпорядження, яка викладена у листі № 01-15/1847 від 07.08.2012р., обґрунтована тим, що спірна ділянка надавалася у постійне користування для проведення досліджень в галузі рослинництва і землеробства, площа 62,25 га є частиною постійного користування, а припиняється вся ділянка; остання відноситься до складу земель науково-дослідних установ та навчальних закладів, тому її вилучення проводиться за згодою землекористувача на підставі рішень КМ України (а.с.30).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття рішення про вилучення земельної ділянки із постійного користування відповідач повинен враховувати наявність погодження Управління Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської обл., оскільки у районній державній адміністрації є відсутнім структурний підрозділ з питань регулювання земельних відносин. Звідси, відповідач у відповідності до п.58 Регламенту Пустомитівської РДА направив проект розпорядження для затвердження в Управління Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської обл. Оскільки проект розпорядження вказаним органом затверджено не було, відповідач правомірно відмовив позивачу у прийнятті рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 62,25 га.

Також відмова Управління Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської обл. не є предметом спору у даній справі; ст.141 Земельного кодексу України не передбачає можливості припинення права користування частиною земельної ділянки, такі дії можуть вчинятися відносно всієї ділянки, яка перебуває в користуванні.

Між тим, наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що не у повній мірі відповідають фактичним обставинам справи і не узгоджуються з нормами чинного законодавства, з наступних причин.

Правовідносини вилучення земельних ділянок із постійного користування регулюються приписами Земельного кодексу /ЗК/ України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, відповідно до ст.141 вказаного Кодексу підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Згідно ст.149 зазначеного Кодексу земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) сільськогосподарського використання;

б) ведення водного господарства;

в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо) з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті.

Таким чином, до повноважень відповідача належить вирішення питання про вилучення за згодою землекористувачів земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, щорічного послання Президента України до Верховної Ради України про внутрішнє і зовнішнє становище України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Звідси, єдиною формою актів відповідача є розпорядження голови районної державної адміністрації, яким останній реалізує свою компетенцію, передбачену чинним законодавством, в тому числі у сфері земельних правовідносин.

Із фактичних обставин справи слідує, що позивач, будучи землекористувачем земельної ділянки площею 391,6 га, звернувся до відповідача із листом, в якому просив вилучити частину цієї ділянки (площею 62,25 га) із такого землекористування для подальшого надання у власність громадянам, працівникам інституту для ведення особистого селянського господарства.

В процесі погодження проекту розпорядження відповідачем не отримано позитивної відповіді від Управління Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської обл.

У зв'язку з цим, відповідач скерував позивачу листа, в якому навів причини неприйняття розпорядження по його зверненню.

Між тим, такі дії не відповідають вимогам ст.ст.141, 149 ЗК України та ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», оскільки для вирішення виниклих правовідносин з приводу вилучення земельної ділянки відповідач повинен прийняти відповідне розпорядження (про задоволення або про відмову у задоволенні звернення позивача).

У розглядуваному випадку таких дій зі сторони вчинено не було, а тому останнім допущено протиправну бездіяльність щодо нерозгляду звернення Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про вилучення із постійного землекористування земельної ділянки площею 62,25 га на території Оброшинської сільської ради, для подальшого надання у власність громадянам, працівникам інституту для ведення особистого селянського господарства, яке викладено у листі № 406 від 12.07.2012р.

Відповідно до роз'яснень, які наведені в постанові Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Отже, у розглядуваному випадку суд вправі зобов'язати відповідний орган розглянути певне питання, однак не вправі приймати рішення щодо вилучення земельної ділянки, або зобов'язувати відповідача прийняти таке рішення, оскільки такі дії не належить до компетенції суду, при цьому останній не може перебирати на себе функції місцевої державної адміністрації.

У зв'язку з цим належить зобов'язати Пустомитівську районну державну адміністрацію Львівської обл. розглянути звернення Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України та прийняти за результатами зазначеного розгляду і на основі адміністративного розсуду відповідне розпорядження.

Решта доводів сторін і третіх осіб щодо належності спірної ділянки до особливо цінних земель, відсутності обов'язку відповідача погоджувати проект розпорядження у третьої особи та ін. виходять за межі розглядуваного спору, а тому висновки з цих питань до моменту прийняття відповідачем обґрунтованого рішення у формі розпорядження по зверненню позивача є передчасними.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, при цьому належить визнати бездіяльність Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської обл. щодо нерозгляду звернення Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про вилучення із постійного землекористування земельної ділянки площею 62,25 га на території Оброшинської сільської ради, для подальшого надання у власність громадянам, працівникам інституту для ведення особистого селянського господарства, яке викладено у листі № 406 від 12.07.2012р., протиправною; зобов'язати Пустомитівську районну державну адміністрацію Львівської обл. розглянути звернення Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про вилучення із постійного землекористування земельної ділянки площею 62,25 га на території Оброшинської сільської ради, для подальшого надання у власність громадянам, працівникам інституту для ведення особистого селянського господарства, яке викладено у листі № 406 від 12.07.2012р., та прийняти за результатами зазначеного розгляду відповідне розпорядження; решта позовних вимог задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Також в порядку ст.94 КАС України на користь позивача підлягають стягненню з державного бюджету понесені судові витрати (пропорційно до задоволених вимог) у розмірі 17 грн. 20 коп.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України задоволити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2013р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України задоволити частково.

Визнати бездіяльність Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської обл. щодо нерозгляду звернення Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про вилучення із постійного землекористування земельної ділянки площею 62,25 га на території Оброшинської сільської ради, для подальшого надання у власність громадянам, працівникам інституту для ведення особистого селянського господарства, яке викладено у листі № 406 від 12.07.2012р., - протиправною.

Зобов'язати Пустомитівську районну державну адміністрацію Львівської обл. розглянути звернення Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про вилучення із постійного землекористування земельної ділянки площею 62,25 га на території Оброшинської сільської ради, для подальшого надання у власність громадянам, працівникам інституту для ведення особистого селянського господарства, яке викладено у листі № 406 від 12.07.2012р., та прийняти за результатами зазначеного розгляду відповідне розпорядження.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України понесені судові витрати (пропорційно до задоволених вимог) у розмірі 17 (сімнадцять) грн. 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Савицька