Справа № 185/7452/14-а (2а/185/193/14)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" жовтня 2014 р. справа № 185/7452/14-а (2а/185/193/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_2

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась 24 липня 2014 року до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області. Просила визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при призначенні їй пенсії державного службовця та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсії державного службовця в розмірі 89% з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради від 05.05.2014р. № 1111/05 про складові заробітної плати, починаючи з 01.11.2012року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», ст.66 Закону «Про пенсійне забезпечення», ст.41 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідачем протиправно не було включено для перерахунку пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на соціально побутові потреби та індексації заробітної плати.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо неврахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, з яких справлялися, страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при призначенні пенсії державному службовцю ОСОБА_2 Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії державного службовця з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради від 05.05.2014р. № 1111/05 про складові заробітної плати, за період з 01.06.2014 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. Також зобов'язано відповідача виконати дану постанову негайно у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що чинне законодавство відносить до складу заробітної плати також інші виплати з яких було сплачено страхові внески.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач та відповідач звернулись до суду з апеляційними скаргами.

Позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить змінити оскаржувану постанову та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсії державного службовця у розмірі 89% з заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради від 05.05.2014р. № 1111/05 про складові заробітної плати, за період з 01.06.2014 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період; в іншій частині постанову суду залишити без змін. Зазначає, що позовні вимоги адміністративного позову розглянуто не в повному обсязі. Вказує, що в позовних вимогах вона просила здійснити перерахунок пенсії в розмірі 89% від суми заробітної плати розрахованої за довідкою Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради від 05.05.2014р. № 1111/05 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії. Однак, суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги частково не обґрунтував підстави за яких не були розглянуті позовні вимоги в повному обсязі, а саме в частині призначення пенсії в розмірі 89% від заробітної плати. Посилається також, що судом першої інстанції не зазначено, що необхідно здійснити перерахунок пенсії з урахуванням дії закону, що регулює зазначені правовідносини в редакції що діяла у 2005 році (під час призначення пенсії). Просили також розглянути апеляційну скаргу без її участі.

Представник відповідача Управління ПФУ в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 Зазначає, що відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» матеріальна допомога оздоровлення та для вирішення соціально - побутових питань, індексація носять разовий характер та не є складовою заробітної плати, а сам факт утримання із даних виплат збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії. Підстав для перерахунку пенсії позивачу на даний час не має, пенсія виплачується відповідно до чинного законодавства. Вказує на ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», згідно якого з 01.05.2014 року внесено зміни до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» відповідно до якої пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70% від суми їх заробітної плати, (що зазначено також в запереченнях проти апеляційної скарги позивача). Також просить розглянути апеляційну скаргу без участі представника.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дійшла висновку про можливість часткового задоволення апеляційної скарги позивача та залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, та отримує пенсію державного службовця з 04 липня 2005 року згідно Закону України «Про державну службу». З 01 листопада 2012 року її переведено на пенсію за віком, згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», розраховану за нормами Закону України «Про державну службу». Однак при розрахунку пенсії не були враховані виплати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а саме суми матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально - побутових питань, індексації заробітної плати, з яких сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. 16 травня 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила зробити їй перерахунок пенсії відповідно до наданої уточнюючої довідки про заробітну плату № 1111/05, від 05 травня 2014 року відповідно до якої позивачу були нараховані матеріальна допомога на оздоровлення, на соціально-побутові потреби та індексації заробітної плати. На вказані виплати нараховувалися страхові внески. (а.с.13). Листом від 28 травня 2014 року № М/120 відповідач у здійсненні такого перерахунку відмовив з посиланням на те, що відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» встановлено, що перерахунок пенсії здійснюється у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України. Та відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок, підстав для перерахунку пенсій немає. (а.с.11).

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції правильно застосовано до даних правовідносин норми ЗУ «Про державну службу», ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що твердження Пенсійного фонду про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексація носять разовий характер та не є складовою заробітної плати, а сам факт утримання із даних виплат збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії - є помилковим.

Згідно матеріалів справи на ім'я ОСОБА_2 видана довідка від 05.05.2014 року №1111/05, згідно якої зазначено, що на всі виплати, включені в довідку, нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" №108/95ВР від 24 березня 1995 року встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 ЗУ "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 ЗУ «Про державну службу» 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 1788-XII від 5 листопада 1991 року врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до ч. 1 статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, висновок Пенсійного фонду про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: Пенсійним фондом перевагу було надано положенням ЗУ «Про державну службу» № 3723-XII та Закону України "Про оплату праці"№ 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788XII.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в рішенні від 20.02.2012 року у справі фізичної особи до Державної податкової інспекції у м. Харцизьку Донецької області та Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії.

Отже, по своїй суті рішення суду першої інстанції (в частині включення матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії) є правильним, таким, що відповідає нормам чинного законодавства та практиці ВСУ.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити певне коло питань, пов'язане з вирішенням позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача в розмірі 89% з 01.11.2012 року.

Згідно позовної заяви, позивач дійсно поставила вимоги про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача в розмірі 89% з 01.11.2012 року (а.с. 6).

Однак, позивач звернулася до суду 24.07.2014 року.

Натомість, відповідно до статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно матеріалів справи заява про поновлення строку звернення до суду позивачем не подавалася; поважність пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначалась.

Судом першої інстанції ухвала про залишення частини позовних вимог без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду не постановлялася.

Отже, суд першої інстанції не врахував норми процесуального закону (ст. 99, 100 КАС України) та не застосував строки звернення до адміністративного суду, не залишив без розгляду частину вимог позивача, що знаходяться за межами шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

У зв'язку з вищевказаним, суд апеляційної інстанції, усуваючи порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді даної справи, вважає за необхідне частину позовних вимог залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, а саме, за період з 01.11.2012 року по 23.01.2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції мав розглядати позовні вимоги за період з 24.01.2014 року, що знаходяться в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача в розмірі 89% з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради від 05.05.2014р. № 1111/05, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи позивачу була призначена пенсія державного службовця в розмірі 89% з урахуванням стажу роботи на державній службі 19 років 03 місяця від суми заробітної плати, однак без врахування матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Дане порушення прав позивача слід усунути шляхом задоволення даної вимоги позивача починаючи з 24.01.2014 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що на даний час відбулися зміни у ст. 37 Закону України «Про державну службу». При цьому зміни стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Таким чином, судом першої інстанції по суті зроблено правильний висновок про необхідність врахування при перерахунку пенсії позивачу суми матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально - побутових питань, індексації заробітної плати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Отже, в цій частині рішення суду першої інстанції по суті є правильним, однак з урахуванням процесуальних норм, визначених ст. 99, 100, 201 КАС України, та з урахуванням того, що суд першої інстанції вирішив не всі вимоги, про які заявляв позивач, постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

В силу ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статями 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, 200, 201, 205, 206 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2014 року змінити:

Доповнити резолютивну частину рішення наступним абзацом:

- «Позовні вимоги за період з 01.11.2012 року по 23.01.2014 року - залишити без розгляду»;

Викласти абзац 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

- «Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії державного службовця в розмірі 89% з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради від 05.05.2014р. № 1111/05 про складові заробітної плати, починаючи з 24.01.2014 року».

В іншому Постанову суду першої інстанції від 11 серпня 2014 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна