Справа № 815/4115/14
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4115/14

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Берекет Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "С-Монтаж" до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 листопада 2013 року №. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було проведено перевірку підприємства, складено акт, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення. Позивач вважає, що воно прийнято з порушенням норм податкового законодавства, а тому звернувся до суду про його скасування.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Приватне підприємство "С-Монтаж" (надалі - ПП «С-Монтаж») зареєстроване виконавчим комітетом Одеської міської ради 25.09.2007 року (а.с.22). ПП «С-Монтаж» перебуває на податковому обліку в ДПІ у Малиновському районі м. Одеси-1552 з 05.10.2007 року (а.с.24) та згідно свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №100288960 від 17.06.2010 року є платником ПДВ (а.с.26).

В період з 12.09.2013 року по 18.09.2013 року, на підставі наказу начальника ДПІ у Малиновському районі міста Одеси №398 від 11.09.2013 року (а.с.29-30) та направлення на перевірку від 11.09.2013р. №297 (а.с. 28), відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ПП "С-Монтаж" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП "Одеська Будівельна Компанія" () за січень 2011 року, за результатами якої складено Акт перевірки №48/477 від 25.09.2013 року (далі - Акт перевірки) (а.с. 31-48).

Відповідно до висновків Акту перевірки ПП "С-Монтаж" порушено пп.138.1.1, п.138.1, п.138.4, п.138.6 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету за I квартал 2011 року в сумі 6 250,00 грн. (а.с.48).

Також перевіркою встановлено факт не відображення позивачем податкового кредиту у розмірі 5000 грн. за січень 2011 року згідно декларації з податку на додану вартість за січень 2011 року (а.с.48).

Встановлено завищення задекларованих ПП «С-Монтаж» показників у рядку 04 Декларацій «Витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, всього у сумі 25000грн, у тому числі за I квартал 2011 року у сумі 25000 грн., сформовано по господарським операціям із контрагентом ПП «Одеська Будівельна Компанія» за I квартал 2011 року, а саме: придбання будівельно-монтажних робіт по встановленню опалення складських приміщень і адміністративно-побутового комплексу згідно договору №7 від 28.12.2010 року.

Під час проведення перевірки відповідач дійшов висновку про те, що фінансово-господарські операції ПП «С-Монтаж» у січні 2011 року мають ознаки безтоварних, оскільки, як встановлено Актом перевірки ПП «Одеська Будівельна Компанія» від 15.03.2011 №296/23-513/34319643, у ПП «Одеська Будівельна Компанія» відсутні основні засоби та не встановлено наявність у ПП «Одеська Будівельна Компанія» власних, складських, торгівельних, виробничих та інших приміщень, які суб'єкт господарювання міг би використовувати при здійсненні фінансово-господарської діяльності. (а.с.41).

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки, позивач подав до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси заперечення на вищезазначений Акт перевірки (а.с.49-50). ДПІ у Малиновському районі м. Одеси у відповіді на заперечення ПП «С-Монтаж» зазначило про залишення без змін висновку по Акту перевірки, а заперечення позивача - без задоволення (а.с. 51-54).

На підставі Акту перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.11.2013р. № за яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 6250,00 гривень за основним платежем та за штравними (фінансовими)санкціями (штрафами) - 1 грн. (а.с.55).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового Кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 75 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно до п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового Кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; е) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Відповідно до п. 138.4, п. 138.6 ст. 138 Податкового Кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Крім того, п. 138. 2 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, діяльність якої, безумовно, здійснюється в межах правової відповідальності, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції та під час здійснення господарської операції.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України, від 16.07.1999, № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно статуту ПП "С-Монтаж" та довідки з ЄДРПОУ основними видами його діяльності, крім іншого, є монтаж водопровідних мереж, систем опалення, вентиляції та кондиціонування повітря, монтаж металевих конструкцій, будівництво будівель, виробництво металевих дверей і вікон (9-21, 23).

Між ТОВ "ПП ОСОБА_1" (далі-«Замовник») та ПП "С-Монтаж" (далі-«Підрядник») було укладено договір підряду №8 від 18.12.2010 року на виконання робіт по влаштуванню комплексу робіт по опаленню, водопостачанню, каналізації складських приміщень та адміністративно-побутового комплексу за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, Стара Люстдорфська дорога, 7 на загальну суму 232880,95 грн., в тому числі 46576,19 грн. ПДВ (а.с. 98-102).

Як вбачається з матеріалів справи, для виконання умов договору №8 від 18.12.2010р., позивач, який є підрядником у договірних взаємовідносинах, залучив до виконання робіт, обумовлених вище зазначеним договором, ПП "Одеська будівельна компанія" (а.с.103), що підтверджується договором підряду №7 від 28.12.2010 року, укладеного з ПП "Одеська будівельна компанія", згідно якого ПП "Одеська будівельна компанія" взяли на себе зобов'язання виконати будівельно-монтажні роботи по влаштуванню систем опалення складських приміщень та адміністративно-побутового комплексу на об'єкті за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, Стара Люстдорфська дорога, 7, на загальну суму 151259,80 грн., в тому числі 25209,97 грн. ПДВ (а.с. 120-122).

Виконання умов даного договору підтверджується матеріалами, наявними у справі. Згідно довідки про вартість виконаних підрядних робіт за березень 2011 року вартість виконаних підрядних робіт за договором підряду №7 від 28.12.2010 року склала 151259,80 грн. Виконання робіт за вказаним договором підтверджується актом №1 приймання виконаних підрядних робіт за березень 2011 року на загальну суму 484681, 20 грн. (з них 354537,44 грн - сума коштів, що підлягають поверненню) та актом №2 приймання виконаних підрядних робіт за березень 2011 року на загальну суму 81456,00 грн. (з них 60339,96 грн - сума коштів, що підлягають поверненню). Таким чином, факт здійснення підрядних робіт на загальну суму 151259,80 грн, що стали предметом договору підряду №7 від 28.12.2010 року, підтверджено вище зазначеними актами приймання-передавання (а.с. 123-138).

Факт здійснення оплати замовником, тобто ПП «С-Монтаж», робіт за договором підряду підряду №7 від 28.12.2010 року підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №137 від 11.03.2011, №135 від 02.03.2011, №133 від 22.02.2011, №129 від 17.02.2011, №126 від 14.02.2011, №125 від 09.02.2011, №119 від 17.01.2011, №109 від 28.12.2010, №108 від 28.12.2010 на загальну суму 151259,70 грн. (а.с.139-147).

Судом першої інстанції також встановлено, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №1570/2866/2012 за адміністративним позовом Приватного підприємства "С-Монтаж" до Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси Одеської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13 квітня 2012 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року по справі №1570/2866/2012, залишеним без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року, адміністративний позов задоволено, оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасоване.

В ході розгляду зазначеної адміністративної справи судом досліджувався договір підряду №7 від 28.12.2010 року, укладений між позивачем та ПП "Одеська будівельна компанія", та встановлено факт відповідності зазначеного договору вимогам ст.180 Господарського кодексу України. Підстав, передбачених законом, для того, щоб вважати вказаний договір нікчемним, судом при розгляді справи не встановлено.

Таким чином, первинні документи, що підтверджують реальність господарських операцій залучені до матеріалів справи та підтверджують реальність господарських операцій позивача з визначеними в акті перевірки контрагентами.

Згідно висновків акту перевірки правочини, вчинені позивачем, відповідач кваліфікує як такі, що не направлені на реальне настання правових наслідків, а отже визнає їх нікчемними. Проте, за приписами ст. 234 ЦК України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається недійсним судом. Між тим, відповідачем не наведено посилань на судові рішення щодо недійсності вчинених позивачем правочинів як фіктивних або інших доказів щодо фіктивності здійснюваної позивачем діяльності. Таким чином, відповідач невірно застосовує норми чинного законодавства України в частині кваліфікації вчинених позивачем правочинів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вказані в акті перевірки висновки про нікчемність укладених позивачем правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, є безпідставними, оскільки вони не підтверджені належними доказами, носять характер припущення і є суб'єктивною думкою відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені вище документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, складені у відповідності до приписів діючого законодавства, мають всі необхідні для цього реквізити, а тому відповідають критеріям належного доказу, відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, а позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог, тому позовні вимоги Приватного підприємства "С-Монтаж" підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик