Справа № П/811/3106/14
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2015 рокусправа № П/811/3106/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року по справі № П/811/3106/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.08.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем підтверджено факт отримання бензину та дизельного палива від ТОВ «Укрнафтаком» належним чином оформленими документами: податковою накладною, видатковою накладною, рахунком-фактурою та товарно-транспортною накладною; за отриманий товар проведено відповідні розрахунки. Тобто, належним чином підтверджено здійснення господарської операції, що свідчить про протиправність прийняття податкового повідомлення-рішення.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області від 29.08.2014 р. № , яким визначено грошове зобов'язання з ПДВ в сумі 6308,33 грн. - за основним платежем та 3154,17 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що оскільки факт здійснення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) не підтверджено саме по ланцюгу постачання від ТОВ «Юрай» - ТОВ «Газукраїна-2020» - ТОВ «ТД Ветек» - ТОВ «Укрнафтаком» - ФОП ОСОБА_1, тому відсутні підстави для податкового обліку відповідних операцій. Враховуючи, що необхідною умовою для відображення операцій у складі податкового кредиту з ПДВ є факт придбання товарів, робіт та послуг, відповідні суми не можуть включатися до податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, правильність застосування судом норм матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, працівниками Знам'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградської області 08 серпня 2014 р. проведено документальну позапланова невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, в частині правомірності нарахування податкового кредиту та податкового зобов'язання з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Укрнафтаком» за період з 01.02.2014 р. по 28.02.2014 р.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 15.08.2014 р. №93/2/17/НОМЕР_2, в якому зазначено про порушення позивачем п.198.2, п. 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за лютий 2014 р. у сумі 6 308,33 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.08.2014 р. №, яким визначено грошове зобов'язання з ПДВ в сумі 6 308,33 грн. - за основним платежем та 3 154,17 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що у періоді, який перевірявся, між позивачем (покупець) та ТОВ «Укрнафтаком» (постачальник) укладено Договір поставки нафтопродуктів №ДГ-0000020 предметом якого є передача (постачання) нафтопродуктів, зокрема: бензину ти дизельного палива з терміном дії до 31.12.2011 року.

Фактичне виконання вказаного договору підтверджено податковою накладною від 20.02.2014 р. №104, відповідною видатковою накладною від 29.02.2014 р. №РН-0000193 та рахунком - фактурою №СФ-0000213 від 20.02.2014 р.

Факт транспортування паливно-мастильних матеріалів підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів: від 20.02.2014 р., в якій автомопідприємство зазначено ТОВ «БП Ойл», а автомобіль, який здійснював перевезення - ГАЗ-53 ВА 42-34 АТ, який зареєстровано на праві власності за ТОВ «БП-ОЙЛ».

ТОВ «БП-ОЙЛ» на вимогу суду підтвердило факт здійснення перевезення паливно-мастильних матеріалів на підставі договору перевезення фантажу укладеного з ТОВ «Укрнафтаком» (а.с.42-47).

Розрахунки по договору №ДГ-0000020 були проведені в безготівковій формі, що підтверджено випискою з банківського рахунку.

Виходячи із змісту вказаних документів, вбачається, що вони містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що підтверджують здійснення відповідної господарської операції.

Суми податку на додану вартість за податковою накладною включено до податкового кредиту за лютий 2014 року, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які перенесені до додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, даним декларації з податку на додану вартість за лютий 2014 р.

Податкова накладна, на підставі якої позивачем сума податку на додану вартість включена до складу податкового кредиту, складено ТОВ «Укрнафтаком» у відповідності до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Доказів порушень відображення вищевказаної господарської операції в бухгалтерському та податковому обліку підприємства матеріали справи не містять.

На момент укладення та реалізації вказаного вище договору контрагент позивача ТОВ «Укрнафтаком» мало зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством, було зареєстровано як платник податку на додану вартість.

Дії позивача та його контрагента, вчинені на виконання вказаного вище договору, направленні саме на створення наслідків, які обумовлені правовою природою договорів такого виду.

Також укладений позивачем з ТОВ «Укрнафтаком» договір поставки нафтопродуктів не містить умов та ознак, які б свідчили про його суперечність інтересам держави та суспільства або порушував публічний порядок; відповідає вимогам чинного законодавства України, має своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданим, а факт виконання господарських зобов'язань сторін підтверджується первинними та податковими документами.

Належні докази, які б свідчили про порушення з боку контрагента позивача ТОВ «Укрнафтаком», які б позбавляли позивача права на віднесення відповідних сум до податкового кредиту відповідачем не подані, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Відповідач в апеляційній скарзі та в акті перевірки посилався на акти перевірок контрагентів ТОВ «Укрнафтаком», як на доказ нереальності проведених господарських операцій.

Але вказані доводи колегією суддів не приймаються до уваги, зважаючи на те, що вказані акти є документами, що фіксують господарські відносини між ТОВ «Укрнафтаком» з його контрагентами. Тобто, в даному випадку позиція податкового органу базується на виявлених податковим органом порушеннях, допущених при здійсненні господарської діяльності контрагентами ТОВ «Укрнафтаком».

Проте, статтею 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

Також зі змісту вищенаведених норм вбачається, що Податковий кодекс України не ставить право позивача на формування податкового кредиту в залежність від декларування постачальниками, в тому числі і по ланцюгу постачання, своїх податкових зобов'язань та/або від сплати ними сум податку на додану вартість до бюджету.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 р. у справі «Інтерсплав проти України»).

Отже, якщо контрагент позивача і не виконав своїх зобов'язань щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цього підприємства і така відповідальність не може бути покладена на позивача.

Крім того, податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з вищевказаними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Отже зазначені відповідачем обставини щодо контрагента позивача ТОВ «Укрнафтаком» не є законодавчо встановленими підставами для позбавлення позивача права на податковий кредит з операцій поставки товару.

Суд першої інстанції під час розгляду справи в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення не вбачається, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого Адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 19 січня 2015 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов