Справа № 127/27572/14-а
Суддя: Борисюк І. Е.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/127/39/15
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" січня 2015 р. м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І. Е., розглянувши у скороченому провадженні в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій
Позов мотивований тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії. З 23.03.1986 року по 01.08.1986 року позивач працював помічником машиніста тепловоза у локомотивному депо Коростень. 21.06.1986 року позивач перебував у зоні відчуження та брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, куди здійснив поїздку, а саме на станцію Янів Чорнобильського району Київської області (зона відчуження) для доставки вантажів, що призначені для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та прибирання порожніх вагонів після розвантаження. 10.07.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку в порядку ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, 16.10.2014 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці було відмовлено позивачу в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю підстав для призначення пенсії, а саме довідки встановленої форми (ф. 122), яка на думку відповідача є основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження.
Вище викладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 10.07.2014 року, тобто з дня звернення. Також, позивач просив суд допустити постанову суду до негайного виконання.
Відповідачем у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду від 26.12.2014 року та копій документів суду були надані заперечення проти позову.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позову виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , працюючи помічником машиніста тепловоза у локомотивному депо Коростень, 21.06.1986 року брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на станції Янів Чорнобильського району Київської області (зона відчуження) та працював там 1 (один) день, що підтверджується довідками Локомотивного депо Коростень від 26.12.1992 року та від 13.10.2014 року. (а.с. 9-10)
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років.
10.07.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, однак у відповідь отримав витяг з протоколу № 25 від 16.10.2014 року засідання Комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю первинних документів, підтверджуючих кількість днів, відпрацьованих безпосередньо в зоні відчуження. (а.с. 4-5)
Згідно зі ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Судом встановлено, що позивач працював у зоні відчуження (станція Янів Чорнобильського району Київської області) 21 червня 1986 року, тобто один день. Робота за цей день була оплачена в підвищеному розмірі, що підтверджується довідками Локомотивного депо Коростень від 26.12.1992 року, від 13.10.2014 року, № 2072 від 12.11.2014 року. (а. с. 6-7, 9-10).
Крім того, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2-ої категорії і має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, серія НОМЕР_1 , виданим 13.02.2006 року. (а.с. 11)
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.
На підставі досліджених доказів, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що він перебував в зоні відчуження для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а відтак - наявність у нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку.
Крім того, відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в довідці за результатами вивчення та узагальнення судової практики перегляду Вищим адміністративним судом України в касаційному порядку судових рішень у справах про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; про пільгове оподаткування суб`єктів господарювання, що діють на територіях, які зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Вимагаючи надання довідок про період роботи у зоні відчуження, відповідач фактично створює умови для перевірки обставин, які вже встановлені при вирішенні питання щодо надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Згідно ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
При вирішенні даної конкретної справи, суд також керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд прийшов до висновку, що відповідач, в даному випадку, не діяв у відповідності до Конституції України та законів України, а тому позовні вимоги щодо визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання вчинити дії є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Отже, суд прийшов до висновку про визнання дій управління Пенсійного фонду в м. Вінниці неправомірними щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно з ч. 1 ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.
Позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці із заявою про призначення йому пенсії 10.07.2014 року, що вбачається із позовної заяви та підтверджується витягом з протоколу № 25 від 16.10.2014 року засідання Комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення.
Таким чином, суд прийшов до висновку про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ої категорії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за її призначенням, тобто з 10.07.2014 року.
При зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Судом прийнято до уваги, що вимоги позивача про допущення постанови суду до негайного виконання не є позовною вимогою, а є порядком виконання судового рішення. Суд звертає увагу на те, що виключно в разі необхідності судом визначається спосіб, строки і порядок виконання судового рішення в самому судовому рішенні, згідно ст. 257 КАС України. Враховуючи положення п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС України обов`язок відповідача виконати дану постанову суду негайно відсутній.
Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ої категорії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 10.07.2014 року.
Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя: