Справа № 804/18151/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі судового засідання Шкуті А.А.
представника позивача Артем О.В.
представника відповідача Кисельова А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом приватного підприємства «Еней 2005» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.
Дії відповідача щодо проведення позапланової невиїзної перевірки позивача порушують норми чинного законодавства, оскільки підставою для проведення перевірки слугувало положення п.п. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 ПКУ, відповідно до якого, документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Позивач своєчасно надав відповідачу документи на запит, жодних додаткових запитів, заперечень чи інших документів з цього питання від відповідача не надходило. Таким чином, відповідач не мав належних підстав, передбачених п.п. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 ПКУ, для проведення перевірки.
Позивач у липні 2014 року мав взаємовідносини із ТОВ БК «Мангустін». На підтвердження вказаних взаємовідносин позивач надав для перевірки первинні документи: договори, акти, податкові накладні, які є підтвердженням того, що підприємством-виконавцем була проведена певна робота і одержані результати. Таким чином, маючи всі первинні документи позивач відповідно до вимог законодавства, правомірно сформував податковий кредит.
Посилання у акті перевірки на те, що позивачем не підтверджено реальності господарських взаємовідносин ПП «Еней 2005» та ТОВ БК «Мангустін», є необґрунтованими.
Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, виклавши письмово свої заперечення та пояснив, що податкове повідомлення-рішення було винесено правомірно, на підставі обґрунтованих висновків, викладених в акті перевірки під час перевірки господарських взаємовідносин позивача з контрагентом. Прийняте податкове повідомлення-рішення є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства. А доводи позивача є необґрунтованими та не підтверджуються доказами.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем була проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Еней 2005» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово-господарської діяльності у липні 2014. в результаті чого складений акт № 632/22-04/30272853 від 03.10.2014 р.
Перевіркою були встановлені наступні обставини.
Одним з постачальників ПП «Еней 2005» за липень 2014року є підприємство ТОВ БК «Мангустин».
До перевірки був наданий договір щодо надання послуг № 7 від 1 липня 2014 г., згідно якого ТОВ БК «Мангустин» зобов'язується надати ПП «Еней 2005» маркетингові послуги, а ПП «Еней 2005» зобов'язується прийняти виконані послуги та оплатити.
Також до перевірки були надані наступні договори щодо надання послуг (робіт):
- від 02.06.2014 року №6, згідно якого ТОВ БК «Мангустин» зобов'язується надати ПП «Еней 2005» ремонтні сантехнічні роботи, ТО кондиціонерів та інші послуги, а ПП «Еней 2005» зобов'язується прийняти виконані послуги та оплатити;
- від 02.06.2014 року №5, згідно якого ТОВ БК «Мангустин» зобов'язується надати ПП «Еней 2005» послуги по пошуку покупців, по передпродажному підготуванню товару та інші послуги, а ПП «Еней 2005» зобов'язується прийняти виконані послуги та оплатити;
- від 02.06.2014 року №4, згідно якого ТОВ БК «Мангустин» зобов'язується надати ПП «Еней 2005» вантажно-розвантажувальних робіт (послуг), а ПП «Еней 2005» зобов'язується прийняти виконані послуги та оплатити;
- від 02.06.2014 року №2 згідно якого ТОВ БК «Мангустин» зобов'язується надати ПП «Еней 2005» інформаційно-консалтінгові, маркетингові, моніторингові послуги, вивчення бізнеспроцесів і принципи обліку підприємств, інформаційно-консультаційні, рекламні, консалтингові та інші послуги, а ПП «Еней 2005» зобов'язується прийняти виконані послуги та оплатити;
- від 02.06.2014 року №1 згідно якого ТОВ БК «Мангустин» зобов'язується надати ПП «Еней 2005» послуги по прибиранню приміщень, а ПП «Еней 2005» зобов'язується прийняти виконані послуги та оплатити.
До перевірки надано податкові та видаткові накладні виписані від імені ТОВ БК «Мангустин» на ПП «Еней 2005».
Сума податку на додану вартість за червень 2014р. на суму 135700,15 грн. та за липень 2014р. на суму 5927968,85 грн. включена до податкового кредиту за липень 2014р.
В ході перевірки було встановлено відсутність звітів про виконання роботи від ТОВ «Мангустин», що унеможливлює ідентифікувати: кількісні та вартісні показники, чисельність залучених осіб для виконання даних послуг; затрати при виконанні наданих послуг, пов'язаність придбаних послуг із господарською діяльністю підприємства. У актах прийому - передачі виконаних робіт не вказано повний обсяг виконаних робіт, кількість осіб залучених до виконання цих послуг; не вказано до якого з договорів відноситься дані акти прийому - передачі виконаних робіт.
Послуги по передпродажній підготовці товару; послуги по інформаційному забезпеченню ТО кондиціонерів; рекламно-інформаційні послуги; вивчення бізнес-процесів і принципів обліку підприємства; інформаційно-консалтингові послуги; маркетингове дослідження; моніторинг та маркетинг; налагоджування алгоритму роботи програмних модулів - мають однакову вартість.
На даний час місцезнаходження виконавця послуг ТОВ БК «Мангустин» та його засновників та посадових осіб не встановлено. Будь-яких фактів, які б могли свідчити про можливість здійснення підприємством фінансово-господарської діяльності, не встановлено. Також не встановлено наявність на підприємстві офісних, виробничих або складських приміщень, обладнання, автотранспортних засобів та робочого персоналу.
У ТОВ «БК «Мангустин» відсутні об'єкти оподаткування по операціях з придбання та продажу товарів (послуг) у підприємств-постачальників/покупців відповідно до пп. 48.5.1 п.48.5, п. 48.7 ст.48. п. 185.1 ст. 185. п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України.
Основний вид діяльності - організація будівництва будівель. Отже, даний вид діяльності не має будь якого відношення до маркетингових послуг, послуг по пошуку покупців, по передпродажному підготуванню товару, моніторингу та маркетингу, до налагоджування алгоритму роботи програмних модулів, ремонтних сантехнічних робіт та ТО кондиціонерів.
Крім того, встановлено наявність розбіжностей між сумою податкового кредиту, сформованого платником за операціями з придбання товарів/послуг, та сумою податкових зобов'язань його контрагента за операціями з постачання таких товарів/послуг, а саме: податкові зобов'язання контрагента ТОВ БК «Мангустин» за липень 2014 року становлять - 0.00 грн., а податковий кредит ПП «Еней 2005» задекларовано в сумі 6063669грн. Розбіжність за липень 2014 року становить 6063669 грн.
При здійсненні господарської діяльності, основною діловою метою платника податків є отримання прибутку. Не можуть вважатися такими, що вчинені з діловою метою операції за наслідками яких платник податків бажає отримати виключно податкову вигоду без здійснення реальної господарської діяльності, шляхом придбання фіктивного товару або послуг та створення штучного податкового кредиту та валових витрат (заниження податкових зобов'язань).
3 урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів, робіт, послуг сум податку на додану вартість є факт придбання товарів, робіт, послуг з метою їх використання в господарській діяльності. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
На порушення п. 198.3. п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України ПП «Еней 2005» занижено податок на додану вартість за липень 2014 року всього на суму 6 063 669грн., у зв'язку з віднесенням до складу податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ БК «Мангустин».
Вирішуючи спір в частині правомірності проведення позапланової невиїзної перевірки позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.20 ПК України податкові органи мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Підпунктом 78.1.1. п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до п.79.1 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Згідно до п.п.79.2, 79.3 ст.79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.
Пунктом 86. 1 ст. 86 Податкового кодексу України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Згідно із правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 24 грудня 2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.
Суд зазначає, що у даному випадку, контролюючим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, а тому дії податкового органу з проведення такої перевірки вичерпали свою правову дію і не є такими, що порушують права позивача.
Щодо позовних вимог, про скасування податного повідомлення-рішення то необхідно виходити з того, що для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Згідно статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до пп. 14.1.56 п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.
Згідно до 14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Пунктом 198.1. ст.198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно із п.198.2. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку:
-з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
-з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
З аналізу норм Податкового кодексу України вбачається, що право на віднесення сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні послуг, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання в разі фактичного здійснення оплачених послуг, наявності первинних документів та використання в господарській діяльності цих послуг.
З огляду на доводи податкового органу, якими він мотивує правомірність донарахувань, перевірки підлягає фактичне виконання договорів по наданню послуг позивачу від контрагента.
Дотримання норм цивільного чи господарського права під час укладення договору не означає автоматично реальності вчинення господарської операції та правильності відображення її результатів у податковому обліку.
З огляду на зафіксовані податковим органом факти суд перевіряє обставини стосовно руху активів на шляху від контрагента, що надає послуги до його одержувача у процесі виконання спірних операцій, з'ясувавши, яким чином виконувалися послуги, ким виконувалися та отримувалися, як були використані у господарському процесі та який був отриманий результат від наданих послуг.
Лише за наслідками дослідження зазначених обставин можливо дійти об'єктивного висновку про реальність (або нереальність) спірних операцій та, відповідно, про правомірність формування позивачем податкового кредиту.
При цьому, підтвердження фактичного виконання умов укладених, платником податку договору, мають виступати не лише первинні документи, що підставою для віднесення сум податку до податкової звітності підприємства, такі як податкові накладні, а й документи, що відображають зміст, характер, періодичність, умови, обсяг здійснених господарських операцій.
Як було зазначено в перевіряємому періоді позивач мав господарські відносини з ТОВ БК «Мангустин» відповідно до договору № 7 від 1 липня 2014 г., про надання маркетингових послуг, від 02.06.2014 року №6 про надання ремонтних сантехнічних робіт, ТО кондиціонерів та інших послуг, від 02.06.2014 року №5 про надання послуг по пошуку покупців, по передпродажному підготуванню товару та інших послуг, про надання вантажно-розвантажувальних робіт (послуг), від 02.06.2014 року №3 про надання наладки алгоритму роботи програмних модулів, від 02.06.2014 року №2 про надання інформаційно-консалтингових, маркетингових, моніторингових послуг, вивчення бізнес процесів і принципів обліку підприємств, інформаційно-консультаційних, рекламних, консалтингових та інших послуг, від 02.06.2014 року №1 про надання послуг по прибиранню приміщень.
В судовому засіданні представник позивача заявив, що договори копії яких містяться в матеріалах справи не мають відношення до надання послуг в періоді, що перевірявся (липень 2014р.), а послуги в липні 2014р. були надані лише на виконання договору №7 (маркетингові послуги).
Проте суд зазначає, що позивачем до податкового кредиту за липень 2014р. були включені як податок на додану вартість за червень 2014р. на суму 135700,15 грн. так і за липень 2014р. на суму 5927968,85 грн.
Що стосується маркетингових послуг, отриманих позивачем за договором №7, то необхідно зазначити, що відповідно до п.п.14.1.108 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).
До маркетингових послуг належать: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та поширення інформації про продукцію (роботи, послуги).
Для здійснення маркетингової діяльності підприємство повинно проводити комплексні дослідження ринку здійснювати аналіз ринку, сегментувати ринок, позиціонувати товар, розробляти маркетинг-мікс (маркетинговий комплекс) тощо.
Виконавцями таких послуг можуть бути суб'єкти господарювання, які здійснюють відповідну діяльність, що відповідає нормам КВЕД ДК 009:2010 - «Маркетингові послуги».
Головою умовою для врахування у складі податкових витрат на проведення маркетингових послуг є їх документальне підтвердження та зв'язок таких витрат з господарською діяльністю платника податку.
Підтвердженням зв'язку витрат на маркетингові послуги з господарською діяльністю суб'єкта господарювання можуть бути наказ по підприємству на необхідність проведення таких маркетингових досліджень, час проведення, територію, межі тощо, договір на проведення маркетингових досліджень, із зазначенням виду маркетингових досліджень, мету їх проведення тощо.
В підтвердження фактичного отримання маркетингових послуг можуть бути, акт приймання-передачі послуг або інший документ, що підтверджує фактичне надання таких послуг, звіт про проведення маркетингових досліджень, у якому мають бути викладені результати таких досліджень і надані рекомендації замовнику.
Акт приймання-передачі послуг повинен мати всі обов'язкові реквізити первинних документів, передбачені п. 2 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: назву документа (форми), дату і місце складання, найменування підприємства, від імені якого складено документ, зміст і обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції.
Розділ акта приймання-передачі послуг, у якому викладено суть господарської операції, має за змістом відповідати даним договору на надання маркетингових послуг і даним звіту про проведені маркетингові дослідження.
Крім того, в актах виконаних робіт мають бути конкретний перелік наданих послуг, місце і дата їх надання, а також зазначено, в чому виражено їх результат.
У звіті про проведення маркетингових досліджень повинна міститися інформація про аналіз конкуренції між найбільшими виробниками на оптовому та роздрібному ринках продажу і оцінку рівня конкуренції, основні тенденції розвитку ринку, динаміку зміни цін, асортимент продукції (товару), політику ціноутворення, аналіз імпорту й експорту продукції (товарів) та їх вплив на ринок, потенційних споживачів і кількісні показники (місткість ринку) планованого продажу, прогнозний план продажу, оцінку ризиків, фінансовий план, аналіз ефективності проекту, прогнозний рівень рентабельності, термін окупності проекту, висновки та рекомендації за результатами проведеного дослідження.
Отже, лише при дотриманні вищезазначених умов платники податку на прибуток мають право віднести виграти на маркетинг до складу податкового кредиту.
Відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми 1 ДФ від 03.11.2014р. ТОВ «БК «Мангустін», на даному підприємстві працюють 2 особи.
Згідно до витягу з аналітичної системи основним видом діяльності контрагента позивача є організація будівництва будівель. Не основними видами діяльності є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, інші будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи, діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, будівництво інших споруд, діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту.
Зазначені види діяльності не мають будь-якого відношення як до маркетингових послуг, так і до послуг по передпродажному підготуванню товару, моніторингу та маркетингу, до налагодження алгоритму роботи програмних модулів, ремонтних сантехнічних робіт та ТО кондиціонерів.
З актів виконаних робіт не вбачається можливим встановити які послуги позивачу надавалися, зважаючи на те, що відповідно до договорів № 1-7 предметом угод були послуги самого різного характеру, а саме: маркетингові послуги, ремонтні сантехнічні роботи та ТО кондиціонерів, послуги по передпродажному підготуванню товару, вантажно-розвантажувальні роботи, налагодження алгоритму роботи програмних модулів, моніторинг та маркетинг, рекламні, інформаційно-консультаційні, консалтингові, прибирання приміщень.
В судове засідання представником позивача в якості доказу виконання договору № 7 від 01.07.2014р. було надано завдання до вказаного договору та комерційну пропозицію від ТОВ «БК «Мангустин», проте суд не приймає до уваги дані документи, оскільки як повідомив представник позивача в судовому засіданні, під час перевірки вони податковим органом не досліджувалися.
Відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Як вбачається з матеріалів справи вказані документи до ДПІ ані під час перевірки, ані після її закінчення позивачем не надавалися.
Інших документів на підтвердження виконання договорів з ТОВ «БК «Мангустин» позивачем суду надано не було.
Враховуючи зазначене, суд критично відноситься як до можливості надання зазначених послуг ТОВ «БК «Мангустін» так і можливості використання таких послуг у власній господарській діяльності ПП «Еней 2005».
Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною другою цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку що доводи позивача наведені в позовній заяві та поясненнях не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.
Позивачем не доведено суду можливість здійснення зазначених операцій з урахуванням часу, місця та обсягу ресурсів, економічно необхідних для виконання послуг, наявність у платника податку необхідних умов для виконання замовлених послуг.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем на законних підставах та у спосіб передбачений чинним законодавством.
Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалена постанова.
За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити та стягнути з приватного підприємства «Еней 2005» на користь Державного бюджету України решту ставки судового збору в розмірі 4311,72 грн., оскільки позивачем за подання до суду адміністративного позову було сплачено 560,28 грн., а загальна ставка судового збору по даній справі становить 4872,00 грн., які встановлюються згідно Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VІ (з подальшими змінами та доповненнями).
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Еней 2005» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.
Стягнути з приватного підприємства «Еней 2005» на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 4311,72 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2014 року.

Суддя В.В. Кальник