Справа № 804/9003/13-а
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/9003/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2014 року

справа № 804/9003/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Кругового О.О.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група "Інтерпап" до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення,-

в с т а н о в и в :

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на помилковому твердженні про подання позивачем при здійсненні митного оформлення всіх необхідних документів для підтвердження митної вартості товарів та здійснення ідентифікації ввезеного товару, просив скасувати постанову та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що між фірмою “Raccolta, Molnar & Greiner G.m.b.H” (резидент Австрійської республіки – м. Вена, Австрія) (продавець) та ТОВ ТГ “Інтерпап” (м. Київ, Україна) (покупець) було укладено контракт № 04. Відповідно до умов якого фірма “Raccolta, Molnar & Greiner G.m.b.H” зобов’язувалось продати, а ТОВ ТГ “Інтерпап” - прийняти та оплатити товар, асортимент та кількість якого по кожній партії вказується у відповідних заявках від покупця, направлених електронною поштою, а продавець направляє підтвердження про прийняття даного замовлення аналогічним способом. Після відвантаження кожна партія товару супроводжується додатком, направленим продавцем, який є невід’ємною частиною даного контракту. Умови поставки, оплати, додаткові умови, пов’язані з поставкою продавцем та отриманням покупцем кожної партії товару регулюється тим додатком до контракту, в якому зазначається асортимент та кількість партії товару, яка поставляється. Поставка товару здійснюється у відповідності до Інкотермс - 2000 на умовах, вказаних у додатку до контракту.

Так, відповідно до вищевказаного додатку № 4241805 від 18.04.2013 року до контракту від 10.03.2011 року загальна сума складає – 35 845, 16 доларів США на умовах поставки CIF – Odessa згідно Інкотермс – 2000, оплата здійснюється в доларах США, митне оформлення імпортованого за даним додатком до контракту вантажу здійснює покупець. Покупець здійснює – 100 % оплати (35 845, 16 доларів США) на протязі 30 днів після прибуття товару в порт Одеса.

З метою здійснення митного оформлення імпортованого товару 13.05.2013 року ТОВ ТГ “Інтерпап” було заявлено відповідачу за вищевказаним контрактом – папір крейдований для писання та друку без вмісту волокон, отриманих механічним шляхом, двошаровий в аркушах: торгової марки “C2S ART PAPER Gloss/Matt” виробництва компанії “Gold Hua Sheng Paper (Suzhou Indastrial Park) Co Ltd”, щільністю – 300 г/кв.м, розміром 45х64 см, 350 г/кв.м, розміром 45х64 см, 350 г/кв.м, розміром 70х100 см, 300 г/кв.м, розміром 64х90 см, 350 г/кв.м, розміром 64х90 см, 350 г/кв.м, розміром 70х100 см (країна виробництва - Китай).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені відповідачем обставин не впливають на визначення митної вартості імпортованого позивачем товару та не може бути підставою для витребування від декларанта додаткових документів. Крім того, позивачем надані вичерпні докази, які свідчать про відсутність вказаних митним органом розбіжностей у поданих до митного оформлення документах.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до положень статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До документів, які підтверджують митну вартість належить, в тому числі і рахунок-фактура (інвойс).

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження органу доходів і зборів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, орган доходів і зборів зобов’язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Таким чином, враховуючи викладене та документи надані позивачем, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки у спірному випадку, особою яка страхувала товар, є постачальник - фірма "Raccolta, Molnar & Greiner G.m.b.H", то на правильність визначення позивачем митної вартості не може вплинути вартість страхування товару, оскільки такі суми позивачем не були сплачені окремо від вартості товару. Тому вказані відповідачем обставини не є розбіжністю у розумінні статті 53 Митного кодексу України.

Безпідставними також є посилання митного органу на те, що страхування здійснено Німецькою компанією на відміну від країни продавця (Авсрія), оскільки згідно страхового полісу страхування здійснювалося у м. Відень (Австрія).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність розбіжностей, які зазначені Митницею в рішенні про коригування митної вартості.

Щодо інших розбіжностей зазначених відповідачем в апеляційній скарзі, то суд апеляційної інстанції на приймає їх до уваги, оскільки про них не було зазначено в повідомленні про неможливість визнання заявленої декларантом митної вартості товару.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, щодо безпідставності посилань заявника апеляційної скарги на не подання додаткових документів, оскільки в матеріалами справи підтверджується направлення позивачем заяви про надання додаткових документів з додаванням відповідних документів, про яку зазначалося вище, в якій, крім того було вказано про опечатку в експертному висновку (на який посилається заявник в апеляційній скарзі) та надано копію нового експертного висновку з виправленими даними.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 р. – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 30.12.2014 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: О.О. Круговий