Справа № 826/12199/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання протиправними дій щодо зняття з реєстраційного обліку, зобов'язання вчинити дії щодо реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно листа Дніпровського районного відділу Головного управління в місті Києві Державної міграційної служби України від 21 червня 2013 року № 05/к-38, 21 вересня 2013 року громадянина ОСОБА_3 разом з сім'єю було знято з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо зняття позивача з реєстраційного обліку за вказаною адресою та вважаючи їх неправомірними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлення випадків їх обмеження регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV.

Згідно ст. 7 вищевказаного Закону, підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є, зокрема, підстава на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.

Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ від 22 листопада 2012 року № 1077, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 18 грудня 2012 року за № 2109/22421.

Відповідно до абз. 9 п.3.1. розділу ІІІ Порядку № 1077, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення: підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації на підставах, визначених в абзацах вісім та дев'ять пункту 3.1 цього розділу, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи закладу/установи або за заявою власника/наймача житла або їх законних представників.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 серпня 1996 року між ОСОБА_6 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1

19 вересня 2011 року квартира за вищевказаною адресою була придбана ОСОБА_4 внаслідок процедури реалізації предмету іпотеки Державною виконавчою службою Дніпровського РУЮ у місті Києві, що підтверджується протоколом проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), яке належить ОСОБА_3.

Даний факт також підтверджується Свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), виданим приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 від 13 жовтня 2011 року.

Так, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 та підтверджується витягом Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна № 32244420 від 29 листопада 2011 про державну реєстрацію прав.

Судом встановлено, що зазначені вище документи були подані ОСОБА_4 відповідачу для зняття ОСОБА_3 разом з сім'єю з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) та витяг про державну реєстрацію прав є такими, що відповідають вимогам абзацу 9 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а відтак є належною підставою для вчинення дій щодо зняття позивача з реєстрації, оскільки право користування таким житлом у ОСОБА_3 втрачене внаслідок проведення державною виконавчою службою процедури прилюдних торгів (аукціону) щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1

З приводу доводів апеляційної скарги щодо необхідості виключно лише рішення суду для зняття з реєстраційного обліку, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом першої інстанції вірно зазначено, що редакція ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" змінювалась, а з нею змінювались умови та підстави для зняття осіб з реєстрації.

При цьому, у ст. 7 вищевказаного Закону у редакції, чинній на момент спірних правовідносин, відсутнє посилання на необхідність остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) в якості підстави для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що умова абзацу 9 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є самостійною підставою та обставиною, яка не потребує будь-якого додаткового судового рішення для вчинення дій зі зняття особи з реєстрації.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та відмову у їх задоволенні, оскільки вчиняючи дії щодо зняття позивача з реєстраційного обліку відповідач діяв в межах наданих Законом повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлений 10.12.2014 року.

Глловуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.