Справа № 750/11503/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційні скарги управління Пенсійного Фонду України у м. Чернігові, ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України у м. Чернігові про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного Фонду України у м. Чернігові (в подальшому відповідач), в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо відмови їй у перерахунку пенсії та просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсії, з урахуванням сум матеріальної допомоги та індексації заробітної плати з моменту призначення пенсії.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2014 року позовні вимоги за період з 20.04.2011 року по 05.05.2014 року залишено без розгляду.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2014 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови їй у перерахунку пенсії , призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», з 23.10.2014 року з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії матеріальної допомоги та індексації. Зобов'язано провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії, з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії матеріальної допомоги та індексації, на які нараховані та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України з 23.10.2014 року. Врешті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_2 та представник управління Пенсійного Фонду України у м. Чернігові подали апеляційні скарги, в яких, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, в якому задовольнити позов в повному обсязі, та представник управління Пенсійного Фонду України у м. Чернігові просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, в якому відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі В своїх апеляційних скаргах апелянти посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а постанова суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 20 квітня 2011 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України у м. Чернігові та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Згідно довідки, виданої ОСОБА_2 про складові її заробітної плати, № 17947/04 від 22.10.2014 року, матеріальна допомога на оздоровлення становить 6688,35 грн.; матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань становить 2133,78 грн.; індексація заробітної плати згідно чинного законодавства - 5875,17 грн.

23.10.2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії, в яких просила включити до складових заробітної плати суми матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення.

Однак, відповідач, листом від 30.10.2014 року відмовив позивачу у проведенні зазначеного перерахунку та включення до складових заробітної плати сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, посилаючись на те, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плати державних службовців складається з посадового окладу, премій, доплат за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» здійснюється з урахуванням вищезазначених складових заробітної плати державного службовця, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та матеріальна допомога на оздоровлення не включаються до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії.

Не погоджуючись з цим, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, прийшов до висновку, що бездіяльність відповідача є протиправною, однак перерахунок пенсії підлягає проведенню з 23.10.2014 року - з моменту подачі позивачем відповідної довідки про складові її заробітної плати. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зобов'язання відповідача перерахувати пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу", з 23.10.2014 з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань - 2133,78 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення - 6688,35 грн., індексації заробітної плати - 5875,17 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

За змістом статті 37 Закону N 3723-XII (у редакції, чинній на час звернення з заявою) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання - чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, індексацію та матеріальну допомогу, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, необхідно враховувати при обчисленні розміру його пенсії. Положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці» є загальними щодо спірних відносин. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 листопада 2013 року.

Що стосується визначення дати проведення перерахунку пенсії з 23.10.2014 року, то колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції зважаючи на таке.

Так, відповідно до ч.4 ст.45 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Тобто, в даному випадку право на перерахунок пенсії виникає у позивача лише після звернення з відповідною заявою.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення прав позивача та необхідності задоволення її позовних вимог з 23.10.2014 року.

Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення прав позивача та необхідності задоволення її позовних вимог починаючи з 23.10.2014 року.

Посилання позивача на ту обставину, що суд першої інстанції неправомірно зазначив, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, колегія суддів не приймає до уваги та зазначає, що на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, тобто 23.10.2014 року ст.37 Закону України "Про державну службу" викладена саме в такій редакції. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що перерахунок пенсії позивачу має бути проведений з урахуванням положень ст.37 Закону України "Про державну службу" чинної на час призначення їй пенсії.

Що стосується вимог позивача про задоволення позову за період з часу призначення пенсії, тобто 20.04.2011 року, то колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що ухвалою суду першої інстанції позовні вимоги за період з 20.04.2011 року по 05 травня 2014 року залишено без розгляду, а тому суд апеляційної інстанції не має повноважень для пергляду та задоволення тих вимог, які не були розглянуті судом першої інстанції по суті. Також, слід зазначити, що позивачем оскаржена ухвала про залишення позовних вимог без розгляду в апеляційному порядку, за результатами розгляду якої апеляційним судом буде прийнято відповідне рішення.

Що стосується позовних вимог про перерахунок пенсії з урахуванням інших виплат з 05.05.2014 року по 23.10.2014 року, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в цій частині, так як 05.05.2014 року позивач не зверталась з заявою про перерахунок пенсії, а звернулась лише 23.10.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано докази на підтвердження правомірності відмови викладеної в листі від 30.10.2014 року.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційні скарги залишаються без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

апеляційні скарги Управління Пенсійного Фонду України у м. Чернігові, ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 23 січня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.