Справа № 804/4364/14
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/4364/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

іменем України

20 січня 2015 року

справа № 804/4364/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Суховарова А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенової Т.І.

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Лівобережної об’єднаної державної податкової інспекції на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2014 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вето» до Лівобережної об’єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2014 позов задоволений (ас160).

В апеляційній скарзі податкова інспекція просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказують на непідтвердженність господарських операцій у взаємовідносинах з ТОВ «Тіра» та ПП «Джерело» (ас168).

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно акту №637/22-03/32653295 від 05.02.2014 документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Вето» з питань взаємовідносин з ТОВ «Тіра» в липні 2013 року та ПП «Джерело» в серпні 2013 року, проведеної Лівобережною ОДПІ, позивач не надав документального підтвердження отримання послуг за укладеними договорами (ас14).

Відповідно пункту 14.1.181 статті 14 Податкового Кодексу України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно реєстраційних документів, основним видом діяльності ТОВ «Вето» є надання охоронних послуг (ас91-101).

Між ТОВ «Вето» та ТОВ «Тіра» укладений договір №21 від 01.04.2013 про надання послуг за завданням замовника. Згідно податкових накладних, актів здачі-прийняття робіт, протягом липня 2013 року ТОВ «Тіра» надавались послуги по обстеженню і обслуговуванню охоронних систем на загальну суму 882’ 000гр (ас24-57).

Між ТОВ «Вето» та ПП «Джерело» укладений договір №143 від 30.07.2013, згідно яких виконавець зобов’язався здійснювати пошук замовників охоронних послуг. Згідно податкових накладних, актів надання послуг, звітів, протягом серпня 2013 року ПП «Джерело» здійснювались переговори зі споживачами охоронних послуг, оформлювались договори, узгоджувались проекти, технічна документація, схеми монтажу систем безпеки на загальну суму 882’ 000гр (ас58-90,111-143).

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні по всім операціям, на які посилається податкова інспекція, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України. Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції правильно вказав, що отримані послуги використанні в подальшій господарській діяльності позивача.

Окружний суд дійшов обґрунтованого висновку, що реальність господарських операцій підтверджена частковою оплатою наданих послуг, податковими накладними, актами виконаних робіт, звітами які містяться в матеріалах справи та на які є посилання в акті перевірки

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового Кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 183 Податкового Кодексу України, реєстрація осіб як платників податку здійснюється податковими органами та діє до дати її анулювання.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесенні до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

ТОВ «Тіра» та ПП «Джерело» перебувають в Єдиному державному реєстрі, мають свідоцтво платника податку.

Суб’єктом владних повноважень не доказано наявність порушень, допущених позивачем при отриманні послуг.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної об’єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2014 – без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено 20.01.2015.

В повному обсязі ухвала складена 21.01.2015.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова