Справа № 1013/7906/12
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2015 р. м. Київ К/800/7728/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Малого приватного підприємств «Рада» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2013 року у справі №1013/7906/2012 за позовом Приватного малого підприємства «Діол» до Ірпінської міської ради Київської області, третя особа: Мале приватне підприємство «Рада» про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року Приватне мале підприємство «Діол» звернулось з позовом до Ірпінської міської ради Київської області, третя особа: Мале приватне підприємство «Рада» про визнання протиправними та скасування рішень 35-ї сесії 6-го скликання Ірпінської міської ради Київської області від 14.08.2012 року № 2484-35-VI та № 2485-35-VI.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 03 жовтня 2012 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано рішення Ірпінської міської ради № 2484-35-VI від 14.08.2012р. «Про внесення змін в рішення Ірпінської міської ради № 1779-27-VI від 28.02.2012р. «Про внесення змін в договір оренди земельної ділянки ПМП «Діол» в м. Ірпені, вул. Центральна». В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2013 року постанову суду першої інстанції в частині відмови позивачу у визнанні протиправним та скасуванні рішення тридцять п'ятої сесії шостого скликання Ірпінської міської ради від 14.08.2012р. № 2485-35-VI - скасовано, прийнято в цій частині нову постанову, якою задоволено позовні вимоги. Визнано протиправним та скасовано рішення тридцять п'ятої сесії шостого скликання Ірпінської міської ради від 14.08.2012р. № 2485-35-VI «Про продовження терміну оренди земельної ділянки МПП «Рада» в м. Ірпені, вул. Привокзальна площа, 4-г». В іншій частині постанову Ірпінського міського суду Київської області від 03 жовтня 2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2013 року, Мале приватне підприємство «Рада» звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що при прийнятті зазначеного судового рішення було порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2007р між ПМП «Діол» та Ірпінською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,7985 га в м. Ірпені по вул. Центральній, строком на 15 років.

В жовтні 2011 р. на ім'я міського голови позивач направив лист із проханням вилучити із користування земельну ділянку площею 0,1530 га з подальшим внесенням змін до договору оренди щодо орендованої площі земельної ділянки.

28.02.2012 р. Ірпінська міська рада рішенням №1779-27-VI внесла зміни у договір оренди ПМП «Діол» щодо вилучення частини земельної ділянки площею 0,1530 га від загальної площі 0,7985 га в м. Ірпені, вул. Центральна (на розі вул. Щорса та Гагаріна) для будівництва адміністративно-торгівельного комплексу. Прийнято до земель запасу м. Ірпінь земельну ділянку площею 0,1530 га.

14.08.2012 р. Ірпінська міська рада прийняла рішення №2484-35-VI Про внесення змін в рішення Ірпінської міської ради № 1779-27-VI від 28.02.2012 р. «Про внесення змін в договір оренди земельної ділянки ПМП «Діол» в м. Ірпені, вул. Центральна», яким внесла зміни в договір оренди ПМП «Діол» щодо вилучення частини земельної ділянки площею 0,1920 га від загальної площі 0,7985 а в м. Ірпені, вул. Центральна (на розі вул. Щорса та Гагаріна) для будівництва адміністративно-торгівельного комплексу, залишивши у користуванні позивача земельну ділянку площею 0,6065 га, та прийняла до земель запасу земельну ділянку 0,1530 га.

Також, 14.08.2012 р. Ірпінська міська рада прийняла рішення №2485-35-VI «Про продовження терміну оренди земельної ділянки МПП «Рада» в м. Ірпені, вул. Привокзальна площа, 4-г», яким продовжила МПП Рада» термін оренди земельної ділянки площею 0,0390 га в м. Ірпені, вул. Привокзальна площа, 4-г, для обслуговування торгівельного павільйону «Стимул» строком до 24.07.2017 року.

Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що даний спір належить до адміністративної юрисдикції. Проте, колегія суддів вважає передчасним такий висновок судів з огляду на нижченаведене.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

За приписами частини другої статті 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 140, частини першої статті 144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з частиною десятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Частинами 1 та 2 ст. 83 цього Кодексу встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Так, термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно, і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Згідно з частиною другою статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Статтею 172 цього Кодексу встановлено, що територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Міська рада у справі, яка розглядається, є суб'єктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, що перебувала у її власності, міська відповідно до статті 5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Тобто, при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею. У цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин іншому, яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Зазначені положення Основного Закону кореспондуються з пунктом «в» статті 5 Земельного кодексу України, згідно якого земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини шостої статті 319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності.

Тобто, пряме адміністрування з боку органів влади є неприпустимим.

Суди не звернули уваги на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права користування, а саме права оренди на спірну земельну ділянку. Міська рада як власник землі вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом. Водночас, відповідач владних управлінських функцій не здійснював і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не був.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 14 лютого 2012 року, 06 листопада 2012 року та 01 жовтня 2013 року (справа № 21-345а13).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За нормою частини третьої статті 22 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку про те, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС України, а тому рішення у цій справі підлягають скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону із закриттям провадження у справі, з роз'ясненням позивачеві про право на звернення до суду на загальних підставах в порядку господарського судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 157, 222, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Малого приватного підприємств «Рада» - задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 03 жовтня 2012 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2013 року скасувати, а провадження в адміністративній справі - закрити.

Роз'яснити позивачеві його право на звернення до суду з даним позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: