Справа № 826/18668/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

м. Київ

19 грудня 2014 року 14:55 № 826/18668/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клочкової Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особа Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Відділ державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції
про зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області (далі - відповідач) третя особа - відділ державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції, з наступними позовними вимогами:

- зобов'язати Реєстраційну службу Вишгородського районного управління юстиції внести зміни у відомості про розмір частки квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, з 1/2 частки на 5/8 частки, на підставі Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2012 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2014 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/18668/14.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2014 закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні 17.12.2014 позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просили задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних та просила відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового засідання по справі.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 17.12.2014 суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 41336162 на підставі виконавчого листа № 2-449/2013 від 19.12.2013 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 54951,26 грн. та судовий збір в розмірі 549,52 грн., всього - 55500,78 грн. (т. 1, арк. 8-11).

У зв'язку з чим, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції було здійснено опис й арешт майна для його подальшої реалізації та виконання виконавчого листа № 2-449/2013 від 19.12.2013 (т. 1, арк. 12-13).

Однак, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції було встановлено та повідомлено позивача листом від 18.07.2014 (т. 1, арк. 14), що згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 (свідоцтво про право власності, 17, 01.01. 1999, Вишгородська міська рада; договір дарування, 3941,04.09.2000, ОСОБА_3 приватний нотаріус Вишгородського нотаріального округу ). Згідно рішення Вишгородського районного, суду Київської області від 03.04.2012, яке станом на 18.04.2012 набрало законної сили, за ОСОБА_1 визнано право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_3; ОСОБА_2 визнано право власності на 5/8 частин квартири АДРЕСА_4.

Крім того, в листі зазначено, що 11.03.2014 державним виконавцем було здійснено опис 5/8 частини квартири АДРЕСА_1 Київської області, проте, враховуючи, що не були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2012, яке набрало законної сили, неможливо здійснити подальші виконавчі дії щодо реалізації арештованого та описаного майна.

У зв'язку з чим, ОСОБА_1 звернулася до Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області.

Проте, як вбачається з листа від 03.11.2014 № 1206/03.1-09, Реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції Київської області повідомила позивача, що згідно ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 1.1, п. 2.14.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до запису та заяв про скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5 неможливо внести зміни, бо відсутній запис щодо якого подано заяву.

Однак, позивач не погодилась з такою позицією відповідача, а тому звернулася до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог.

Процедура прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури визначена в Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5 (далі - Порядок № 3502/5).

Згідно п. 1.3 Порядку № 3502/5, рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках.

У разі прийняття нотаріусом рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, внесенні записів про скасування державної реєстрації прав та скасуванні записів Державного реєстру прав один примірник рішення нотаріус видає або надсилає рекомендованим листом заявнику, а другий примірник долучає до облікової справи.

Відповідно до п. 1.4 Порядку № 3502/5, внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав здійснюються в день прийняття заяви органом державної реєстрації прав або нотаріусом.

Згідно п. 1.5 Порядку № 3502/5, документи, що подаються для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, повинні відповідати вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Згідно п. 2.2 Порядку № 3502/5, орган державної реєстрації прав або нотаріус приймає заяви у день їх надходження в порядку черговості і реєструє у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації.

Моментом прийняття заяви вважаються дата та час її реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів.

Орган державної реєстрації прав або нотаріус видає заявникові картку прийому заяви.

Відповідно до п. 2.3 Порядку № 3502/5, заявник під час подання заяви пред'являє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року N 703.

Згідно п. 2.4 Порядку № 3502/5, для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку з допущенням технічної помилки заявник подає документ, у якому виявлено технічну помилку, та копії документів, визначені у пункті 2.3 цього розділу.

У разі допущення технічної помилки не з вини державного реєстратора заявник подає документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 2.5 Порядку № 3502/5, для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку зі зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права, інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав, заявник подає документ, що є підставою для зміни відомостей, копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, та документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру прав.

Згідно п. 2.6 Порядку № 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Відповідно до п. 2.7 Порядку № 3502/5, у випадку, передбаченому пунктом 2.12 цього розділу, заявник, крім документів, що визначені у пунктах 2.4 - 2.6 цього розділу, подає документ, який підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав.

Згідно п. 2.8 Порядку № 3502/5, державний реєстратор розглядає заяви на те саме майно в порядку черговості прийняття заяв, у тому числі заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до п. 2.9 Порядку № 3502/5, під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор перевіряє наявність підстав для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав.

Згідно п. 2.10 Порядку № 3502/5, за результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 2.14.1 Порядку № 3502/5, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності таких підстав, зокрема, у разі внесення змін до записів Державного реєстру прав:

- органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна;

- подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами;

- відповідні зміни до записів Державного реєстру прав уже внесені;

- із заявою звернулась неналежна особа;

- відсутній запис, щодо якого подано заяву;

- документи подані не в повному обсязі.

Крім того, згідно п. 2.15 Порядку № 3502/5, орган державної реєстрації прав або нотаріус у день прийняття заяви видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав або відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав разом з документами, що подавалися заявником для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав.

Отже, як вбачається із вищенаведених положень законодавства, державний реєстратор вносить зміни до записів Державного реєстру прав якщо відсутні підстави для відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач розглянув звернення позивача та надав відповідь, а саме: про неможливість внесення змін, бо відсутній запис щодо якого подано заяву.

Крім того, згідно заперечень відповідача вбачається, що відповідач стверджує, що ним не проводилось державна реєстрація на відповідний об'єкт нерухомого майна у зв'язку з чим відсутній запис щодо якого вносяться зміни.

Крім цього, відповідач у запереченнях зазначає, що із заявою звернулась неналежна особа.

Згідно п. 1.2 Порядку № 3502/5, заінтересована особа у разі внесення змін до записів Державного реєстру прав є особа, відомості про яку містяться у відповідному записі Державного реєстру прав.

Отже, в даному випадку, заінтересованою особою є ОСОБА_2, проте із заявою звернулась ОСОБА_1.

Відтак, враховуючи вищевикладене, судом було встановлено, що відповідач діяв в межах правового поля та відповідно до п. 2.14.1 Порядку № 3502/5, оскільки державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін, по-перше, до записів якщо органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна, по-друге, якщо відсутній запис, щодо якого подано заяву, по-третє, якщо із заявою звернулась неналежна особа.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Реєстраційну службу Вишгородського районного управління юстиції внести зміни у відомості про розмір частки квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, з 1/2 частки на 5/8 частки, на підставі Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2012 року, оскільки відповідач правомірно відмовив у внесенні змін до запису, а тому відсутні підстави для внесення змін.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовної вимоги та відсутності підстав для її задоволення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

В даному випадку відсутнє документальне підтвердження судових витрат відповідача, а тому вони стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо постанова не оскаржена в апеляційному порядку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Клочкова