Справа № 809/4195/14
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2015 р. справа № 809/4195/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання Драгомирецького І.М.

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області - Куйбіди О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції про визнання дій неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2014 року ВП №42662862, -

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) до Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області (надалі по тексту також - відповідач) з наступними позовними вимогами:

визнати дію відповідача - суб'єкта владних повноважень - Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції в особі старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції І.Л. Гнатіва, - яка проявилася у безосновному винесенні 29.09.2014 року постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у справі виконавчого провадження ВП №42662862 про "Стягнення з боржника: ОСОБА_1 дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса: АДРЕСА_1, виконавчий збір у розмірі 51,00 грн.", - неправомірною;

визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2014 року у справі виконавчого провадження ВП №42662862 про "Стягнення з боржника: ОСОБА_1 дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса: АДРЕСА_1, виконавчий збір у розмірі 51,00 грн.".

Позовні вимоги мотивовані тим, що в межах виконавчого провадження ВП №42662862 дії державного виконавця по винесенню постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2014 року підлягають визнанню протиправними, а сама постанова скасуванню, виходячи із того, що позивачу нічого не відомо про виконавчий документ - постанову №3-2532/2010, виданої 24.12.2010 року про стягнення адмінштрафу в сумі 510 гривень у виконавчому провадженні ВП №42662862. Оскаржувана постанова від 29.09.2014 року на суму 51,00 гривень містить ідентифікуючі дані про дату народження боржника, які не відповідають таким даним позивача. За умови, що дане стягнення стосується позивача, вважає, що йому не надано строк на добровільне виконання цієї постанови, а сама постанова про стягнення виконавчого збору від 29.09.2014 року не відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року (надалі по тексту також - Закон №606-XIV), при цьому відсутні документи, на підставі яких винесено постанову про стягнення виконавчого збору. Позивач зазначає, що відповідач при виконанні постанови №3-2532/2010 від 24.12.2010 року в порушення частини 3 статті 28 Закон №606-XIV повторно виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2014 року. Зокрема, на підставі постанови суду у справі 809/2520/14 від 28.08.2014 року відповідач скасував ідентичну постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у провадженні ВП №250045576 на суму 51,00 гривень по тому ж самому виконавчому документу №3-2532/2010 від 24.12.2010 року. На переконання позивача, в силу коментованої норми закону, державний виконавець позбавлений права повторно вирішувати питання про стягнення виконавчого збору, так як постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю.

Позивач у судовому засіданні вимоги, викладені в адміністративному позові, підтримав в повному обсязі. Також, позивач зазначив, що відповідач не довів у провадженні ВП №42662862 його статусу як боржника, так як в жодному документі такого провадження не міститься інформація, яка б ідентифікувала саме позивача. Зауважив, що добровільне скасування 15.12.2014 року начальником Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції оскаржуваної постанови від 29.09.2014 року не змінюють предмета оскарження, так як така постанова є протиправною за своїм змістом. Просив позов задовольнити повністю та зобов'язати відповідача у встановлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі, подавши письмове заперечення (а.с. 41). В засіданні пояснила, що начальник Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції 15.12.2014 року з власної ініціативи у зв'язку із допущенням помилки державним виконавцем скасував постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2014 року у справі виконавчого провадження ВП №42662862. У зв'язку із вказаним, на переконання представника відповідача, відсутній предмет оскарження щодо правомірності рішення і дій державного виконавця. З доводами позивача про недотримання державним виконавцем в повному обсязі вимог частини 3 статті 28 Закон №606-XIV погодилася. В задоволенні позову просила відмовити повністю.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача і представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти них, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 24.12.2010 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області у справі №3-2532/2010р. прийнята постанова, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним за статтями 122 частини 3 Кодексу про адміністративні правопорушення України та призначено стягнення - 510,00 гривень штрафу (а.с. 46). В розгляді справи №3-2532/2010р. суд першої інстанції ідентифікував правопорушника як "ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1, працюючого в "Едельвейс-7", уродженця Литви, громадянина України". Дана постанова набрала законної сили 03.02.2011 року за наслідками розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області апеляційної скарги ОСОБА_1 (а.с. 47-48).

За даною постановою Міським відділом державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області було відкрито первинне виконавче провадження ВП №25004576, в якому боржником визначено ОСОБА_1.

Як з'ясовано в судовому засіданні, в межах цього ж виконавчого провадження, винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 31.08.2012 року ВП №25004576 (а.с. 56).

З пояснень представника відповідача слідує, що у зв'язку із отриманою інформацією про те, що боржник ОСОБА_1, працює в м.Івано-Франківську, вул. Хіміків 17/17, виконавче провадження ВП №25004576 у вересні 2012 року направлено відповідачем за належністю до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції.

На підставі усних пояснень представника відповідача судом встановлено, що ВП №25004576 з вказаних вище підстав закінчено, а самі матеріали виконавчого провадження (за виключенням постанови про стягнення виконавчого збору від 31.08.2012 року ВП №25004576 та самого виконавчого документу - постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2010 року в справі №3-2532/2010р.) знищені у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

В подальшому, у зв'язку із не встановленням в межах підконтрольної території боржника за адресою його праці, Відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції 13.03.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №41564120 та оригінал виконавчого документу, постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій повернуто відповідачу.

У зв'язку із поверненням виконавчого документу, а саме: постанови №3-2532/2010р. від 24.12.2010 року та постанови про стягнення виконавчого збору №25004576, Відділом державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2014 року ВП №42662862, в рамках якої прийнято до виконання і постанову про стягнення виконавчого збору ВП №25004576 від 31.08.2012 року (а.с. 52).

У постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №42662862 від 26.03.2014 року старший державний виконавець Штельмах Н.Б. ідентифікував боржника як ОСОБА_1, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 року, адреса: АДРЕСА_1. Документом про примусове виконання визначено - постанова №3-2532/2010 від 24.12.2010 року (а.с. 52).

Оглядом у судовому засіданні оригіналу матеріалів ВП №42662862 встановлено, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2014 року відповідач направив позивачу листом №4100 від 26.03.2014 року (а.с. 50). Дане поштове відправлення із постановою і супровідним листом отримано позивачем 12.04.2014 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 51).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2014 року за позовом ОСОБА_1 у справі 809/2520/14, яка 22.09.2014 року набрала законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову відповідача ВП №25004576 від 31.08.2012 року про стягнення виконавчого збору (а.с. 60-67).

В свою чергу, відповідач на виконання судового рішення 19.09.2014 року прийняв постанову про скасування процесуального документа, якою скасував постанову Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 51,00 гривень від 31.08.2012 року за виконавчим провадженням №25004576 (а.с. 58).

29.09.2014 року старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області Гнатів І.Л. у межах виконавчого провадження ВП №42662862 прийняв постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 51,00 гривень. Державний виконавець ідентифікував боржника як ОСОБА_1, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 року, адреса: АДРЕСА_1. Документом про примусове виконання визначено - постанова №3-2532/2010 від 24.12.2010 року (а.с. 8).

В подальшому, 15.12.2014 року, начальник Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області Слюсаренко О.Є. на підставі статті 83 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку із встановленням помилки державного виконавця, скасував документ "Постанова про стягнення виконавчого збору" від 29.09.2014 року, що видав Гнатів Ігор Леонович при примусовому виконанні постанови №3-2532/2010, виданої 24.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 510,00 гривень адмінштрафу (а.с. 22).

Оглядом судом непрошитих залишків матеріалів виконавчих проваджень встановлено, що в них містяться окремі копії та оригінали певних документів виконавчих проваджень ВП №№25004576, 42662862, провадження в яких відкрито за одним виконавчим документом - постанова Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі №3-2532/2010р. від 24.12.2010 року.

Позивач не надав суду жодних доказів на спростування ідентифікуючих даних про особу щодо якої розглядалася справа про адміністративне правопорушення, визначених у постанові Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.10.2010 року у справі №3-2532/2010р.

Таким чином, незважаючи на юридичні помилки, допущені посадовими особами відповідача, суд констатує, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 43), який є позивачем в розгляді даної справи, являвся боржником в межах виконавчих проваджень ВП №№25004576 і 42662862.

Суд відмічає, що відповідач в ході судового розгляду справи представив суду постанову старшого державного виконавця Куйбіди О.І. у виконавчому провадженні ВП №42662862 від 26.12.2014 року про виправлення у постанові про відкриття виконавчого провадження допущену описку у даті народження боржника, у зв'язку з чим змінено дату з ІНФОРМАЦІЯ_3 на ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 55).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, правомірності дій відповідач при прийнятті постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та законності самої постанови від 29.09.2014 року, суд зазначає наступне.

Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Закону України "Про виконавче провадження".

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку.

Згідно статті 1 вказаного Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 8 Закону №606-XIV, сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

За змістом частин 1 і 3 статті 28 Закону №606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Відповідно до пункту 3.7 і підпункту 3.7.1. пункту 3.7 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (надалі по тексту також - Інструкція №512/5), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 28 Закону №606-XIV

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Згідно частини 1, пункту 3 частини 2 статті 17 Закону №606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону, серед іншого, підлягають виконанню державною виконавчою службою постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Підпунктом 1.5.1. пункту 1.5 розділу 1 Інструкції №512/5 визначено відповідні обов'язкові реквізити до постанови як окремого документа.

Підпунктом "д" коментованої норми Інструкції №512/5 встановлено, що у разі якщо постанова державного виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 18 Закону №606-XIV.

У відповідності до пунктів 2, 3 частини 1 статті 18 Закону №606-XIV у виконавчому документі, серед іншого, зазначаються:

- дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

- повне ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) боржника, його місце проживання чи перебування, а також дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб).

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України (частина 3 статті 18 Закону №606-XIV; підпункт "ґ" підпункту 1.5.1. пункту 1.5 розділу 1 Інструкції №512/5).

Безпосереднім вивченням і перевіркою оскаржуваної постанови від 29.09.2014 року судом встановлено, що державним виконавцем Гнатів І.Л. не вірно визначено:

- номер рішення (справи), згідно з яким видано виконавчий документ, а саме: у постанові зазначено "№3-2532/2010", а вірним є - "№3-2532/2010р.";

- дату народження боржника, а саме: у постанові зазначено ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.", а вірним є - 17.01.1958 р.н.".

Крім того, ні копія оскаржуваної постанови, ні її оригінал не скріплені гербовою печаткою Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області.

З огляду на вказане, дії Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області в особі старшого державного виконавця Гнатіва І.Л. при складанні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2014 року ВП №42662862 є неправомірними в частині невідповідності постанови обов'язковим реквізитам, визначених для окремого виконавчого документа.

Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

З приводу порушення державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови частини 3 статті 28 Закону №606-XIV, суд зазначає слідуюче.

Підпунктами 3.7.2., 3.7.3., 3.7.4., 3.7.5. пункту 3.7 розділу 3 Інструкції №512/5 визначено, що якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

У разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається.

У разі повернення виконавчого документа з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 47 Закону, постанова про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження не виділяється та залишок нестягнутої суми виконавчого збору не стягується.

Копія постанови про стягнення виконавчого збору з боржника залишається у виконавчому провадженні, за яким її винесено, з відміткою державного виконавця про розмір фактично стягнутого виконавчого збору. На постанові про стягнення виконавчого збору, за якою відкрито виконавче провадження, зазначається залишок суми виконавчого збору, що підлягає стягненню.

Вище вказані положення Інструкції №512/5 не суперечать вимогам частини 3 статті 28 Закону №606-XIV.

Системний аналіз коментованих приписів Закону і підзаконного нормативно-правового акту свідчить, що за умови, якщо рішення про стягнення коштів не виконано боржником добровільно взагалі, або було виконано ним частково до початку його примусового виконання, державний виконавець при поступленні до нього матеріалів виконавчого провадження від іншого державного виконавця перевіряє стан виконання такого провадження і не позбавлений права вживати заходи та вирішувати питання про стягнення виконавчого збору в повному обсязі, або з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

Позивач як боржник у виконавчому провадженні ВП №42662862 не представив суду докази сплати 510,00 гривень штрафу.

Відтак, на переконання суду, у зв'язку із тим, що постанова відповідача від 31.08.2012 року не була чинною, старший державний виконавець Гнатів І.Л. мав повне право на винесення в порядку статті 28 Закону №606-XIV постанови про стягнення з боржника виконавчого збору із дотриманням всіх обов'язкових реквізитів, визначених для окремого виконавчого документа, оскільки минув семиденний строк для самостійного виконання рішення майнового характеру, про яке позивачу було відомо з 12.04.2014 року.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2014 року ВП №42662862 суд зазначає, що в її задоволенні слід відмовити.

Як з'ясовано 15.12.2014 року начальником Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області Слюсаренко О.Є. на підставі статті 83 Закону України "Про виконавче провадження" скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 29.09.2014 року.

У зв'язку з вказаним, на час вирішення спору по суті, відсутній предмет оскарження (рішення суб'єкта владних повноважень), що виключає у суду правову можливість вирішити дану частину вимог.

В позовних вимогах позивач просить зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В даному випадку, саме суд наділений повноваженнями вирішувати питання щодо встановлення звіту про виконання судового рішення.

У зв'язку із частковим підтвердженням судом наявності в діях відповідача порушень, виявлених під час розгляду даної адміністративної справи, також враховуючи, що відповідачем самостійно скасовано оскаржувану постанову, необхідності встановлювати контроль за виконанням судового рішення судом не вбачається.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області в особі старшого державного виконавця Гнатіва І.Л. при складанні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2014 року ВП №42662862 в частині невідповідності постанови обов'язковим реквізитам, визначених для окремого виконавчого документа.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Складання постанови в повному обсязі було відкладено на 3 дня. У зв'язку із чим постанова в повному обсязі виготовлена 16.01.2015 року.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.