Справа № 199/10925/14-а
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

16.01.2015 16 січня 2015 року суддя Амур-Нижньодніпровський районного суду міста Дніпропетровська Руденко В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання дій противоправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання дій противоправними в частині нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення та зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2013-2014 рік.

Свою позовну заяву мотивує тим, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році і має право на пільги і компенсації, встановлені ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Проте, у 2013-2014 роках він отримав зазначену допомогу у розмірі, значно нижчому, ніж передбачено законом, а саме по 120 грн. щороку. У зв'язку з чим, просить визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення громадянам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2013-2014 рік та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату вказаної допомоги відповідно до вимог закону..

Судом встановлено, що ОСОБА_1, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок ЧАЕС, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_1, інвалідом 2 групи, у зв`язку з чим він в 2013 -2014 році отримав щорічну компенсацію на оздоровлення у розмірі 120 гривень щорічно згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: інвалідам 2-ої групи - в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

При цьому суд звертає увагу, що якщо Закони України «Про Державний бюджет на 2011 рік», «;Про Державний бюджет на 2012 рік» та «;Про Державний бюджет на 2013 рік» встановлювали обмеження щодо виплат додаткових пенсій, доплат особам постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС та пенсії по інвалідності, то Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не містить жодної норми, яка б обмежувала в 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, ст.48 вказаного Закону. Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» в редакції Закону України від 31 липня 2014 року, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Однак, вказана норма набрала чинності з 03 серпня 2014 року. Таким чином, тільки з 03 серпня 2014 року розміри щорічної допомоги на оздоровлення передбачені ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обмежується вимогами Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік».

Наразі, на момент виплати позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення вказані обмеження були відсутні, тому права позивача є порушенні.

Посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» є безпідставними, оскільки в разі наявності однопредметних норм різної ієрархії, повинні застосовуватися норми вищою юридичної сили. В даному випадку це положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка на момент виплати не передбачала здійснення виплат в розмірі встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

При вирішенні даної справи, суд також керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд прийшов до висновку, що відповідач, в даному випадку, не діяв у відповідності до Конституції України та законів України, а тому позовні вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки викладені позивачем вимоги позову не у повній мірі захищають порушене його право, суд на підставі ч. 2 ст. 162 КАС України приймає іншу постанову, якою зобовязує відповідача провести перерахунок та виплату спірної щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням проведених виплат.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2013 рік суд приходить до наступного.

Як передбачено ч. 1 ст.. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Ч. 2 даної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із зазначеною позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду 23.12.2014 року. Як слідує з матеріалів позову позивач у 2013 році отримував допомогу на оздоровлення нижчому, ніж це передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 наголошує на тому, що вказані дії здійснені не у відповідності до вимог Закону, чим було порушено його законні права. Тобто, про порушення права, за захистом якого позивач звертається до суду з даним позовом, він дізнався у 2013 році відповідно при отриманні зазначеної допомоги, як ним зазначено у позові.

Як зазначалося вище адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, який Законом встановлений в шестимісячний термін та, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд вважає, що строк звернення до суду з даним позовом позивачем пропущено.

Відповідно до ст.. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

За таких обставин, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення в частині позовних вимог за 2013 рік необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 69, 94, 99, 100, 104, 122 ч.3, 159, 160, 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання дій противоправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровленнязадовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 разової щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі пяти мінімальних заробітних плат з урахуванням проведених виплат.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення в чстині позовних вимог за 2013 рік - залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку на її подання.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд шляхом подачі у десятиденний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя: В.В. Руденко