Справа № 461/15720/13а
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Справа № 876/5538/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Дяковича В.П., Хобор Р.Б.

за участі секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: ОСОБА_1, представника ОСОБА_2

відповідача по справі: представника Валюєва С.В.

третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до Львівської міської ради, третьої особи управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради про скасування рішення в частині та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_4 звернулися з позовом в суд до Львівської міської ради, третьої особи управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради та просили скасувати ухвалу Львівської міської ради від 30.09.2010 року №4006 «Про затвердження переліку земельних ділянок, призначених для продажу у власність або для права оренди на аукціонах» щодо земельної ділянки площею 0,15га на АДРЕСА_1 в частині спірної земельної ділянки площею 0,0857 га; скасувати ухвалу Львівської міської ради від 31.03.2011 року №331 «Про внесення змін до ухвали Львівської міської ради від 30.09.2010 року №4006 та затвердження переліку земельних ділянок, призначених для продажу у власність або для права оренди на аукціонах» в частині п.1 про включення земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_1 (в частині спірної земельної ділянки площею 0,0857 га) до переліку земельних ділянок, що підлягають продажу на конкурентних засадах; зобов'язати Львівську міську раду внести на розгляд чергової сесії Львівської міської ради питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у власність та довгострокову оренду площею 0,209 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_2

В обґрунтування своїх вимог позивачі вказують на те, що є співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_2 і 09 листопада 2013 року звернулись до відповідача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1, ОСОБА_5 у власність та довгострокову оренду площею 0,209 га. для будівництва та обслуговування будинку по АДРЕСА_2, однак, з невідомих причин їх питання не розглядалось. Натомість управлінням природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради повідомлено, що спірна земельна ділянка визначена Львівською міською радою для продажу на земельних торгах. Вважають, що таким рішення порушено їх право на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2014 року в справі №2а/461/156/14 відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2014 року в справі №2а/461/156/14 та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, справа судом розглядалась поверхнево без всебічного з'ясування всіх обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4 є співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_2 в м. Львові.

На підтримку своєї позиції висловленої в адміністративному позові та права на отримання спірної земельної ділянки у власність чи оренду, позивачі посилаються на рішення виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих №1353 від 23 грудня 1958 року, яким у користування власника будинку по АДРЕСА_2 в м. Львові залишено земельну ділянку загальною площею 2090,0 кв.м.

Відповідно до частини 1,2,3 статті 17 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року №561-XІІ передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Згідно статті 19 ЗК України сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, іншому громадянину, підприємству, установі, організації провадиться лише після вилучення (викупу) цієї ділянки в порядку, передбаченому статтями 31 і 32 цього Кодексу. Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації. Замовниками виконання вказаних робіт є відповідні місцеві Ради народних депутатів, підприємства, установи і організації. Відведення земельних ділянок для потреб громадян провадиться за кошти державного, республіканського (Республіки Крим) та місцевих бюджетів на замовлення сільських, селищних, міських, районних Рад народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. Умови і строки розробки проектів відведення земельних ділянок і перенесення їх меж у натуру (на місцевість) визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт.

Частиною 1 статті 23 ЗК України встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно положень статті 116 ЗК України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, має право на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами права, позивач має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Прийняття органом місцевого самоврядування рішення про надання земельної ділянки у власність чи користування є лише одним із етапів оформлення права власності чи права користування, де кінцевим етапом є отримання державного акту на право власності чи право користування на земельну ділянку, який засвідчує правомочності її власника на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, а оскільки державний акт на право власності чи право користування у попереднього власника та позивачів відсутній, то можна стверджувати, що земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Львова правомочності щодо якої здійснює Львівська міська рада.

Ухвалою Львівської міської ради №331 від 31.03.2011 року внесено зміни до ухвали № 4006 від 30.09.2010 року, де замінено у підпункті 1.2. слова «на АДРЕСА_3 площею 0,4 га» словами «на АДРЕСА_2 - площею 0,15 га».

Прийняття цих рішень міською радою зумовлено необхідністю ефективного використання земельного фонду міста, залучення додаткових коштів у бюджет розвитку міського бюджету міста Львова для реалізації програм соціально-економічного та культурного розвитку міста Львова та на підставі тих обставин, що спірна земельна ділянка є власністю територіальної громади міста.

Як стверджується листом Управління Держкомзему у місті Львові від 31.12.2010р., згідно земельно-кадастрових даних, земельна ділянка на АДРЕСА_1 у м. Львові відноситься до земель міста, що не надані у власність або користування згідно списку землекористувачів та землевласників Залізничного району м.Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.02.1998р. за №51 «Про інвентаризацію земель м.Львова»; за категорією земель дана земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови.

Крім того, земельна ділянка, яка підлягає відчуженню на підставі рішень Львівської міської ради, знаходиться за іншим номером, а саме АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_2, враховуючи той факт, що це є суміжні землекористування.

В матеріалах справи (а.с. 67) міститься план земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, м. Львів з якого видно, що спірна земельна ділянка, яка підлягає реалізації знаходиться саме за цією адресою, а не за адресою: АДРЕСА_2, і тому колегія суддів не бачить підстав для задоволення адміністративного позову та скасування оскаржуваних рішень міської ради, так як позивачами не доведено та судом не здобуто доказів, які б вказували на порушення відповідачем прав позивачів.

Таким чином, оскільки земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, м. Львів була включена в перелік земельних ділянок призначених для продажу у власність чи для права оренди раніше ніж позивачі звернулися з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_2, то вважати дії відповідача неправомірними, а рішення незаконним, у суду апеляційної інстанції немає підстав.

З огляду на наведене апеляційні вимоги є неаргументованими, і тому в задоволенні таких слід відмовити.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2014 року в справі №2а/461/156/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий І.О. Яворський

Судді В.П. Дякович

Р.Б. Хобор