Справа № 805/4402/14
Суддя: Жаботинська С.В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Михайлик А.С.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року справа №805/4402/14

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Жаботинська С.В.,

суддів: Лях О.П. та Ханова Р.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Пролетарська» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2014 року у справі № 805/4402/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Пролетарська» до Макіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 24.03.2014 року № , відповідно до якого збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем 1410100 податок на додану вартість у розмірі 443 244 грн., у тому числі за основним платежем 295 496 грн., а за штрафними санкціями 147 748 грн..

В обґрунтування позову зазначив, що підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки відповідача про безпідставно сформований податковий кредит за рахунок суми ПДВ по податковим накладним, отриманим від постачальника ТОВ «Донецьквуглезбагачення» за період з 01.07.2013 року по 31.08.2013 року на загальну суму ПДВ 295496, 38 грн., у зв'язку з нереальністю здійснення господарських операцій, що призвело до заниження ПДВ. Ці висновки викладені в акті документальної позапланової невиїзної перевірки № 386/05-95-15/00176451 від 22 травня 2014 року. Наведені висновки акту спростовуються наданими ним до перевірки первинними документами: договором № 04/01/2 пр від 4 січня 2011 року та специфікаціями до нього, видатковими та податковими накладними. Крім цього, позивач вказує на протиправність посилань відповідача на довідку Державної податкової інспекції в Будьоннівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області «Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Донецьквуглезбагачення» із ТОВ «Триест-Дон» від 21 жовтня 2013 року № 168/05-61-22-01/36887724. В ній зазначено нібито ТОВ «Триест-Дон» не мало фактів здійснення господарських операцій з придбання ним в ТОВ «Донецьквуглезбагачення» дизпалива та іншої продукції, оскільки в зазначеній довідці взагалі не йдеться про правовідносини, щодо постачання продукції від ТОВ «Донецьквуглезбагачення» до позивача.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що з даних документів, наданих до перевірки, не вбачається доведення факту придбання позивачем товарно-матеріальних цінностей в ТОВ «Донецьквуглезбагачення», що свідчить про безпідставне відображення наслідків їх відбуття в податковому обліку з податку на додану вартість.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, з підстав, зазначених у позові, просить постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі - задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є юридичною особою, платником податку на додану вартість, знаходиться на обліку у відповідача.

В період з 12 по 18 лютого 2014 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Донецьквуглезбагачення» () за липень та серпень 2013 року. За наслідком проведення перевірки 25 лютого 2014 року податковою інспекцією складено акт № 386/05-95-15/00176451 (т. 1 арк. справи 11-18).

Згідно висновків акту, в порушення підпункту 14.1.19 пункту 14.1. статті 14, пункту 185.1. статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2., 198.3. та 198.6. статті 198 Податкового кодексу України Товариством з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Пролетарська» безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, отриманим від ТОВ «Донецьквуглезбагачення» за період з 1 липня 2013 року по 31 серпня 2013 року на загальну суму ПДВ 295 496,38 грн., у зв'язку із нереальністю здійснення господарських операцій, що призвело до заниження ПДВ і підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 295 496,38 грн., у т.ч. за липень 2013 року на 169 494,37 грн., серпень 2013 року - 126 002,01 грн.

Для проведення перевірки по господарських відносинах з ТОВ «Донецьквуглезбагачення» суб'єктом господарювання до відповідача надано копії первинних документів:

- Договір на поставку продукції № 04/01/2 пр від 04.01.2011 року;

- Договір № 212/13 від 12.04.2013 року;

- Договір на транспортне обслуговування № 108 від 09.12.2011 року;

- Картки рахунків № 361, 63, 6852;

- Реєстри виданих та отриманих податкових накладних за період, що перевірявся;

- Податкові накладні за період, що перевірявся;

- Видаткові накладні за період, що перевірявся;

- Акти приймання передачі за період, що перевірявся;

- Акти надання послуг за період, що перевірявся;

- Реєстри нарахованих та перерахованих сум по сплаті за використання вагонів за період, що перевірявся.

При перевірці використано матеріали інформаційних баз даних АІС «Податковий блок», що використовується в Макіївській ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області. Крім того, використана інформація з Довідки «Про результати проведення зустрічної звірки» ТОВ «Донецьквуглезбагачення» з ТОВ «Триест-Дон» від 21.10.2013 року № 168/05-61-22-01/36887724 отриманої від ДПІ у Будьоннівському районі ГУ Міндоходів у Донецькій області. Також, у ході проведення перевірки використана постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.02.2014 року у справі № 805/17592/13-а.

Висновки про невідбуття господарських операцій з придбання позивачем товарно-матеріальних цінностей від Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецьквуглезбагачення» вмотивовані відсутністю об'єктів оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток по операціях з продажу товарів (послуг) від ТОВ «Триест-Дон» до ТОВ «Донецьквуглезбагачення», що викладені в довідці про результати проведення зустрічної звірки № 168/05-61-22-01/36887724 від 21 жовтня 2013 року, отриманої від Державної податкової інспекції в Будьоннівському районі м. Донецька; ненаданням до перевірки специфікацій до договору постачання № 04/01/02 від 4 січня 2011 року, що позбавило можливості встановити порядок транспортування придбаних на умовах укладеного договору товарно-матеріальних цінностей, неможливість ідентифікувати товар, який транспортований на умовах укладених позивачем договорів через відсутність у наданих до перевірки документів на транспортування придбаних товарно-матеріальних цінностей індивідуальних характеристик товару, що постачався.

12 березня 2014 року, не погодившись із висновками зазначеного акту позивач надав до податкової інспекції заперечення на акт перевірки, до яких додав журнал виданих довіреностей, сертифікати якості та специфікації до договору № 04/01/2 пр від 4 січня 2011 року.

24 березня 2014 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 443 244,00 грн., у тому числі за основним платежем 295 496,00 грн. та за штрафними санкціями 147 748 грн. (т. 1 арк. справи 80).

Платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені розділом 5 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно приписів пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (робіт, послуг) (п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України виходить, що виникнення у платника податку на додану вартість права на включення податку до податкового кредиту пов'язано із фактичним відбуттям господарської операції з постачання товарів (виконання робіт, надання послуг), визначеної в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі за текстом Закон №996-XIV). Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані із рухом активів, зміною зобов'язань та власного капіталу платника податків та відповідають змісту укладених договорів.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність вчинення (фактичне відбуття) господарської операції, відповідність вчиненої господарської операції господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на формування податкового кредиту

Посилаючись на необґрунтованість висновків відповідача про не підтвердження реальності відбуття господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Донецьквуглезбагачення» позивач надав копію договору постачання продукції № 04/01/2 пр від 4 січня 2011 року (т.1 арк. справи 22-25), специфікації до цього договору ( т. 1 арк. справи 26-29), видаткові накладні (т.1 арк. справи 30-37), витяг з журналу реєстрації довіреностей (т. 1 арк. справи 38-39), податкові накладні ( т.1 арк. справи 40-46), товарно-транспортні накладні на відпуск продуктів (т. 1 арк. справи 147-186), прибуткові ордери (т. 1 арк. справи 187-250, т. 2 арк. справи 1-125), документи щодо використання придбаних товарно-матеріальних цінностей (т. 2 арк. справи 126-249, т. 3 арк. справи 1-115).

З метою перевірки реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом та висновків акту документальної перевірки судом ухвалою призначено судово-економічну експертизу. Експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Згідно висновку судово-економічної експертизи ( т. 12 арк. справи 30-89) первинними документами бухгалтерського, податкового обліку позивача підтверджується придбання товарів за договором постачання № 04/01/2 пр від 04.01.2011 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Донецьквуглезбагачення», відображеним в акті перевірки відповідача від 25.02.2014 року № 386/05-95-15/00176451. Підтверджується використання в господарській діяльності позивача товарів, придбаних за договором постачання № 04/01/2 пр від 04.01.2011 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Донецьквуглезбагачення». Висновки акту перевірки Макіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 25.02.2014 року № 386/05-95-15/00176451, та підстави прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 24.03.2014 року № , не підтверджуються первинними документами бухгалтерського, податкового обліку та звітності позивача, в т.ч. з урахуванням відповідного аналізу, виходячи з використаних податковим органом під час перевірки первинних документів позивача. У зв'язку з не підтвердженням документально висновків Акту перевірки відповідачем від 25.02.2014 року № 386/05-95-15/00176451, експертом не встановлено наявності підстав для застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій, зазначених у податковому повідомленні-рішенні № від 24.03.2014 року.

Таким чином, досліджені матеріали справи та вищезазначений висновок експертизи спростовує висновок відповідача, викладений в акті перевірки № 386/05-95-15/00176451 від 25.02.2014 року, щодо порушення позивачем підпункту 14.1.19 пункту 14.1. статті 14, пункту 185.1. статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2., 198.3. та 198.6. статті 198 Податкового кодексу України та безпідставно сформованого податкового кредиту за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, отриманим від ТОВ «Донецьквуглезбагачення» за період з 1 липня 2013 року по 31 серпня 2013 року на загальну суму ПДВ 295 496,38 грн., у зв'язку із нереальністю здійснення господарських операцій, що призвело до заниження ПДВ, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 295 496,38 грн., у т.ч. за липень 2013 року на 169 494,37 грн., серпень 2013 року - 126 002,01 грн.

Крім того зазначений висновок експертизи в повній мірі підтверджує надходження та подальше використання ТМЦ, які надійшли від ТОВ « Донецьквуглезбагачення» до позивача.

Статтею 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

За змістом ч.1 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, незаконне заволодіння майном держави, учинений з метою яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства є таким, що порушує публічний порядок, а отже - нікчемний (не створює юридичних наслідків).

Відповідно до частини 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання в момент вчинення правочину стороною / сторонами / цієї вимоги є підставою недійсності правочину (частина 1 ст.215 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 208 Господарського кодексу України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а в разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в дохід держави все одержане нею, а також усе належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї зі сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Колегія судів зазначає, що наведена норма застосовується з урахуванням того, що відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин, учинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже є нікчемним.

Згiдно ч. 4 ст. 72 КАС України, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутній вирок та постанова суду, які би містили в собі встановлені судом об'єктиві данні про нікчемність угоди між позивачем та його контрагентом.

Колегія судів зазначає, що доведення факту існування нікчемного правочину повинно здійснюватись певними засобами доказування. Документальне дослідження передбачає аналіз усіх документів, необхідних для документування господарських операцій, зокрема, передбачених нормативно-правовими актами (Цивільний кодекс України, Господарський кодекс України, Закон України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність» та ін.), зокрема: наявність контрактів (договорів), пов'язаних з реалізацією, поставкою, купівлею-продажем товарів, тощо та додатки до них; документи, які підтверджують виконання договору або наявність яких є обов'язковою згідно змісту контракту (договору) (наприклад - акт прийому-передачі товару, акт виконаних робіт ( послуг), рахунки-фактури, тощо), а також податкові накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей), інші дані, що свідчать про реальність здійснюваних операцій; фінансово-господарські документи, що підтверджують сплату коштів (платіжні доручення, виписки банківських установ тощо), реєстри отриманих та виданих податкових накладних.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 1 цього Закону, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Згідно зі статтею 3 цього ж Закону метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статі 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи та висновками судово-економічної експертизи підтверджено, що позивачем за оспорюваний період здійснені господарські операції та проведена податкова звітність, яка відповідає діючому законодавствую. Твердження відповідача в апеляційній скарзі про нікчемність вчинених позивачем правочинів та той факт що сторони, укладаючи господарські зобов'язання, мали умисел на укладення угод з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства не знайшли свого підтвердження доказами та матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що в діях позивача, як платника податку не вбачається порушень, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит, що підтверджується наявністю належним чином оформлених документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України

( або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2923, 20 грн. ( т. 1 арк. справи 2-3, т. 3 арк. справи 162), а тому зазначена сума підлягає стягненню з Державного бюджету України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті постанови порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Пролетарська» задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2014 року у справі № 805/4402/14 скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Пролетарська» до Макіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити.

Повідомлення-рішення № від 24.03.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 443 244,00 грн., у тому числі за основним платежем 295 496,00 грн. та за штрафними санкціями 147 748 грн. скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Пролетарська» сплачений судовий збір в розмірі 2923 (дві тисячі дев'ятсот двадцять три) гривні 20 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: С.В. Жаботинська

О.П.Лях

Судді: Р.Ф.Ханова