Справа № 815/1277/14
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 815/1277/14

Головуючий у 1-й інстанції: Вовченко О.А.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

14 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Одеської міської ради на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Одеської обласної державної адміністрації, виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи: Державна судова адміністрація України, Одеський апеляційний адміністративний суд, Міністерство фінансів України, Державне казначейство України про визнання бездіяльності протиправною щодо незабезпечення благоустроєним житлом, зобов'язання позачергово надати судді ОСОБА_2 благоустроєне безоплатне житло у вигляді 3-ох кімнатної квартири у місті Одеса ,

В С Т А Н О В И В :

19.02.2014 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської обласної державної адміністрації, виконавчого комітету Одеської міської ради, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: Державна судова адміністрація України, Одеський апеляційний адміністративний суд, Міністерство фінансів України, Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною щодо незабезпечення благоустроєним житлом, зобов'язання позачергово надати судді ОСОБА_2 благоустроєне безоплатне житло у вигляді 3-ох кімнатної квартири у місті Одеса.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19.11.2009 року, обраний безстроково на посаду судді Одеського апеляційного адміністративного суду та працює на посаді судді Одеського апеляційного адміністративного суду .

Підставою звернення позивача до суду, стало порушення його права на забезпечення житлом, надане йому Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі Закон України "Про статус суддів"), чинного на момент звернення позивача до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Житлового кодексу України, Закону України "Про статус суддів", Постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 3 серпня 2005 року, якою був затверджений Порядок забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Пунктом 7 статті 44 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі Закон України "Про статус суддів"), на який посилається позивач, встановлено, що не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду або вищого спеціалізованого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири або будинку Кабінетом Міністрів України, а суддя іншого суду - відповідними місцевими органами державної виконавчої влади за місцем знаходження суду. У разі незабезпечення судді благоустроєним житлом у зазначені строки суд за рахунок державного бюджету може придбати квартиру або будинок за ринковими цінами і передати їх у користування судді. Суддя також має право на додаткову жилу площу відповідно до вимог статті 49 Житлового кодексу України (пункт 8 статті 44 Закону України "Про статус суддів").

Порядок придбання за рахунок державного бюджету за ринковими цінами квартири або будинку з метою передачі їх у користування судді визначається Кабінетом Міністрів України. Зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 3 серпня 2005 року був затверджений Порядок забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів (далі Порядок).

На сьогодні, Кабінетом Міністрів України не встановлено порядку фінансування судів для придбання квартири або будинку за ринковими цінами для подальшої передачі їх у користування судді у разі незабезпечення судді благоустроєним житлом та порядку розрахунків з державним бюджетом органу державної виконавчої влади, який своєчасно не надав судді житло.

Водночас, Порядком визначалося, що у разі коли місцевий орган виконавчої влади або Міноборони у шестимісячний строк не забезпечили житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, суд на підставі його заяви за погодженням з Державною судовою адміністрацією або її територіальним управлінням (стосовно судді місцевого суду) може прийняти рішення про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді.

Передбачалося, що придбання житла має здійснюється згідно з вимогами Закону України «Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти». Проте, цей Закон втратив чинність згідно із Законом України від 20 березня 2008 року «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти».

Таким чином, у разі невиконання місцевими органами виконавчої влади обов'язку, передбаченого абзацом 1 частини 7 статті 44 Закону України «Про статус суддів», щодо забезпечення судді житлом, передбачено можливість забезпечення судді житлом за іншою, альтернативною процедурою, виконання якої можливе лише за певних умов: за наявності заяви судді до суду, в якому він працює, про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету; наявності рішення відповідного суду про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді, а також погодження такого рішення Державною судовою адміністрацією або її територіальними органами.

При цьому, позивачем не було дотримано процедури передбаченої Порядком, в матеріалах справи відсутні будь-які докази з цього приводу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач та члени його сім'ї: дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та син ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2) зареєстровані в гуртожитку за адресою АДРЕСА_1

Згідно довідок від 05.03.2010 року за позивачем та членами його сім'ї, за обліком КП Одеського МБТІ та РОН, нерухоме майно на правах приватної власності не зареєстровано.

12.04.2010 року позивач подав заяву до Суворівської районної адміністрації м. Одеси про прийняття його на квартирний облік складом сім'ї 4 чоловіки.

Розпорядженням Суворівської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.04.2010 року № 240р поставлено на квартирний облік ОСОБА_2, складом сім'ї 4 чоловіки по загальній черзі з правом на пільгу як суддя.

Згідно довідки Суворівської районної адміністрації від 05.05.2010 року № 1089 станом на 30.04.2010 року позивач перебуває в черзі для позачергового забезпечення житловою площею під номером 276. Згідно довідки Суворівської районної адміністрації від 07.04.2014 року № 129, станом на 07.04.2014 року позивач перебуває в черзі для позачергового забезпечення житловою площею під номером 240.

Згідно з матеріалами справи, позивач лише в вересні 2013 року звертався до Одеської міської ради з питання виділення житла згідно із Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року.

Проте, як Закон України "Про статус суддів", так і Постанова Кабінету Міністрів України № 707 від 3 серпня 2005 року, якою був затверджений Порядок забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів втратили чинність ще до звернення позивача з вище вказаними заявами до Одеської міської ради.

При цьому, втрата чинності Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року не є підставою для припинення права позивача на отримання житла або звільнення відповідного органу влади або органу місцевого самоврядування від обов'язку щодо забезпечення судді благоустроєним житлом у встановленому законом порядку.

Враховуючи те, що Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року втратив чинність ще 30.07.2010 року, а ст. 44 Закон України "Про статус суддів" з 01.01.2011 року, тому на час звернення позивача з питань виділення житла до міської ради та з адміністративним позовом до суду, дані відносини врегульовані чинним на даний час Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року.

Згідно ст. 132 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" після призначення на посаду суддя Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищого спеціалізованого суду, апеляційного, місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду.

Таким чином, позивачу гарантовано право на забезпечення службовим житлом, а не його виділення в приватну власність.

Що стосується права позивача на отримання житла, в результаті перебування його на черзі для позачергового забезпечення житловою площею, згідно довідки Суворівської районної державної адміністрації від 07.04.2014 року №129, де він перебуває під номером 240, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.43 ЖК України громадяни, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Згідно з положеннями частини першої статті 46 ЖК України поза чергою жиле приміщення надається інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам 1 групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Поза чергою жиле приміщення може надаватись також в інших випадках, передбачених законодавством (частина друга ст.46 ЖКУкраїни).

Пунком 7 статті 44 Закону України "Про статус суддів", на який посилається позивач, передбачено, що не пізніше як через шість місяців після призначення, зокрема суддя апеляційного суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири або будинку, відповідними місцевими органами державної виконавчої влади за місцем знаходження суду.

Враховуючи те, що п.7 ст.44 Закону України "Про статус суддів" та ст.46 ЖК України не встановлено переважне право на одержання жилих приміщень перед всіма іншими позачерговиками для суддів після їх обрання, ОСОБА_2 має бути забезпечений житлом в порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла раніше нього, що відповідало б положенням ст.43 ЖК України.

Аналізуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо зобов'язання виконавчого комітету Одеської міської ради у відповідності до ст. 44 Закону України "Про статус суддів" позачергово надати благоустроєне безоплатне житло у вигляді окремої квартири є безпідставними та не підлягають задоволенню.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача, про те, що відповідач частково визнає позовні вимоги, оскільки відповідно до чинного законодавства ( п. 3 ст. 112 КАС України) це не є безумовною підставою для задоволення позову.

Окрім цього, суд погоджується з доводами позивача про обов'язковість рішень Верховного Суду України, проте, рішення, на яке посилається позивач в своїй позовній заяві стосується спору, який виник на час дії ст.44 Закон України "Про статус суддів" та Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, враховуючи зміни законодавства, висновки Верховного Суду України висловлені у вище вказаному рішенні (по справі № 21-292а11) не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Одеської міської ради задовольнити повністю .

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Смілянець Е. С.