Справа № 826/18026/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 січня 2015 року 17:24 № 826/18026/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі судового засідання Новик В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПідприємства зі стопроцентним іноземним капіталом «Віртген Україна»
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкової вимоги від 12.05.2014 року №4175-25 та податкового повідомлення-рішення від 02.07.2014 року №, -

за участю представників сторін:

від позивача - Павлика О.М., Кухарчук А.О.,

від відповідача - Ісаєва С.П.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом «Віртген Україна» (надалі - позивач або ПІК «Віртген Україна») з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 12.05.2014 року №4175-25 та податкового повідомлення-рішення від 02.07.2014 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2014 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 15.01.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві безпідставно прийнято оскаржувані податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу, оскільки ПІК «Віртген Україна» не порушувало строків, встановлених для сплати податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, а розміру визначеного у податковій вимозі від 12.05.2014 року №4175-25 податкового боргу фактично ніколи не існувало у ПІК «Віртген Україна».

У судове засідання 15.01.2015 року з'явилися представники сторін.

При цьому, у вказаному судовому засіданні відповідача «Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві» замінено на - «Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві».

Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях, зазначаючи, що, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення контролюючий орган діяв у межах наданих йому повноважень у зв'язку з виявленими порушеннями податкового законодавства з боку ПІК «Віртген Україна», а саме: не сплатою останнім узгодженої суми грошового зобов'язання. Крім того, представником відповідача наголошено, що оскаржувана податкова вимога від 12.05.2014 року №4175-25 вважається відкликаною 23.05.2014 року.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві винесено податкову вимогу від 12.05.2014 року №4175-25, згідно якої вказано, що ПІК «Віртген Україна» станом на 11.05.2014 року сума податкового боргу вказаного платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 12 212 101,13 грн., у тому числі з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, усього у розмірі 12 212 101,13 грн., з яких за основним платежем - 12 212 101,13 грн.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження вищезазначеної вимоги, позивач звернувся зі скаргою до Головного управління Міндоходів у м. Києві, рішенням якого від 17.06.2014 року №5394/10/26-15-10-07-15 первинна скарга ПІК «Віртген Україна» залишена без розгляду.

Крім того, ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності ПІК «Віртген Україна» з податку на прибуток за звітний податковий період за 2013 рік, назва звітності - уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства (річна) від 07.05.2014 року № по терміну сплати 07.05.2014 року, у зв'язку з чим складено акт від 11.06.2014 року №789-26-50-15-04-113 (надалі - акт перевірки).

За результатами вищезазначеної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення ПІК «Віртген Україна» термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, із зазначенням самостійно визначеного платником грошового зобов'язання з податку на прибуток (несвоєчасно сплачене) - 12 212 101,13 грн., граничного терміну сплати - 07.05.2014 року, датою сплати - 20.05.2014 року та 21.05.2014 року, кількістю днів затримки сплати - 13 та 14 днів, суми сплаченого податкового боргу - 809 686,00 грн. та 11 402 415,13 грн. відповідно.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки, позивачем подано заперечення за вих. №114 від 19.06.2014 року, за результатами розгляду яких листом від 26.06.2014 року №8068/26-50-15-04-22 ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві повідомлено про залишення без змін висновків, викладених в акті перевірки.

На підставі вищевикладеного, ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві

прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.07.2014 року №, яким ПІК «Віртген Україна» на підставі положень ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 14 та 13 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 8 135 994,13 грн. зобов'язано сплатити штраф у сумі 813 599,41 грн.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження вказаного вище податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до Головного управління Міндоходів у м. Києві зі скаргою, за результатами розгляду якої рішенням від 01.09.2014 року №8179/10/26-15-10-07-15 податкове повідомлення-рішення від 02.07.2014 року № залишено без змін, а скарга ПІК «Віртген Україна» - без задоволення.

Вважаючи вказані вище податкову вимогу від 12.05.2014 року №4175-25 та податкове повідомлення-рішення від 02.07.2014 року № протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі - ПК України), який набрав чинності 01.01.2011 року.

Так, у відповідності до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова (п. 76.1 ст. 76 ПК України).

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (п. 76.2 ст. 76 ПК України).

Приписами п. 86.2 ст. 86 ПК України визначено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, контролюючим органом встановлено про порушення ПІК «Віртген Україна» термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання, зазначеного в уточнюючій податковій декларації з податку на прибуток підприємства (річна) від 07.05.2014 року №.

Так, приписами п. 46.1 ст. 46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку (п. 50.1 ст. 50 ПК України).

При цьому, у силу п. 102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Згідно п. 31.1 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися (п. 31.2 ст. 31 ПК України).

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом (п. 31.3 ст. 31 ПК України).

Водночас, відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, які застосовані при розрахунку штрафних санкцій, заснованих до позивача оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, ПІК «Віртген Україна» подано до контролюючого органу звітну податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік (згідно квитанції №2 останню прийнято 25.02.2014 року), якою, відповідно, визначено розмір грошового зобов'язання з податку на доходи (прибуток) страховика за вказаний період.

У подальшому, ПІК «Віртген Україна» подано до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік (згідно квитанції №2 останню прийнято 07.05.2014 року), якою визначено податок на прибуток за звітний (податковий) період у розмірі 12 233 779,00 грн.

Надалі, ПІК «Віртген Україна» знову подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік (згідно квитанції №1 останню доставлено до центрального рівня ДПС України 21.05.2014 року), якою визначено податок на прибуток за звітний (податковий) період у розмірі «- 541 539,00 грн.».

Як було зазначено представниками позивача під час судового розгляду справи, що не заперечувалося відповідачем, уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік від 07.05.2014 року була направлена контролюючому органу з помилковими даними, у зв'язку зі збоями у роботі електронної системи M.E. DOC, у зв'язку з чим позивач звернувся до ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві з листом за вих. №084 від 12.05.2014 року, в якому зазначені вказані факти з проханням вважати уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік від 07.05.2014 року прийнятою до відома.

У відповідь на вищезазначений лист ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві листом від 06.06.2014 року №644-26-50-15-04-22 повідомлено, що у силу п. 48.7 ст. 48 ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу, а також запропоновано ПІК «Віртген Україна» подати уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2013 рік, оформлену належним чином.

З огляду на викладене вище вбачається, що ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві станом на момент проведення перевірки позивача було відомо про факт помилкового направлення уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік від 07.05.2014 року, а також самостійно запропоновано подати уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2013 рік, оформлену належним чином, що підтверджується вказаним листом від 06.06.2014 року №644-26-50-15-04-22.

Крім того, п. 4.10 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом Державної податкової служби України від 14.06.2012 року №516 з метою забезпечення практичного застосування статей 46-51 ПК України (надалі - Методичні рекомендації №516), визначено, що якщо після подачі декларації (незалежно від способу подачі) за звітний період платник податків подає нову декларацію із виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, передбачені п. 50.1 ст. 50 Кодексу, не застосовуються. Така декларація заноситься до БДАЗ з ознакою «звітна нова» (якщо це передбачено формою) та «звітна» (якщо інше не передбачено формою), а надана раніше звітність отримує статус «До відома».

Якщо платник податків надіслав АЗ податковий документ з ознакою «Звітний», то кожному наступному документу, надісланому до граничного терміну, проставляється ознака «Звітний новий». Орган ДПС визнає оригіналом електронний документ, отриманий останнім до закінчення граничного терміну подання податкової звітності, встановленого для подачі звітності у паперовому вигляді. Кожній попередній податковій звітності, що подана до граничного терміну подання звітності і була прийнята ОДПС у базі даних податкової звітності районного рівня, надається статус «До відома» (п. 4.13.8 Методичних рекомендацій №516).

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що у разі подачі (надіслання) платником податків уточнюючого розрахунку у межах граничного терміну, тобто у даному випадку протягом 1095 днів з моменту подачі ним податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, кожен наступний уточнюючий розрахунок за той самий період має ознаку «Звітний новий», а всі попередні мають статус «До відома».

Таким чином, враховуючи те, що після надіслання ПІК «Віртген Україна» уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік від 07.05.2014 року, позивачем надіслано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік від 21.05.2014 року, а, відтак, станом на момент проведення ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві вищезазначеної перевірки, останній було відомо про подальше уточнення задекларованих показників з податку на прибуток підприємства за 2013 рік у відповідності до уточнюючої податкової декларації від 21.05.2014 року, поданої у межах граничних строків, визначених податковим законодавством.

Крім того, як було зазначено вище, контролюючий орган було повідомлено листом за вих. №084 від 12.05.2014 року про те, що уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік від 07.05.2014 року була направлена контролюючому органу з помилковими даними, у зв'язку зі збоями у роботі електронної системи M.E. DOC, у зв'язку з чим позивач просив вважати уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік від 07.05.2014 року такою, що прийнята до відома.

Отже, на підставі всього викладеного вище, суд дійшов висновку, що станом на момент проведення камеральної перевірки у ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві були відсутні підстави стверджувати про порушення ПІК «Віртген Україна» ст. 126 ПК України, за наслідками чого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 02.07.2014 року №, а, відтак, останнє є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 12.05.2014 року №4175-25, суд зазначає про наступне.

Так, згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому, положення ст. 60 ПК України передбачають можливість відкликання податкової вимоги, серед яких п. 60.1 ст. 60 ПК України визначені наступні випадки: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

У відповідності до наявної у матеріалах справи копії листа ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 02.06.2014 року №6846/10/25-011 позивача повідомлялося, що станом на 02.06.2014 року податкова вимога від 12.05.2014 року №4175-25 анульована 23.05.2014 року.

Крім того, під час судового розгляду справи представником відповідача підтверджено факт відкликання податкової вимоги від 12.05.2014 року №4175-25.

Враховуючи все викладене вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана позивачем податкова вимога станом на момент розгляду даної справи судом є відкликаною, а, відтак, відсутній сам предмет спору, а, отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 12.05.2014 року №4175-25.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.07.2014 року №. В іншій частині позовних вимог суд дійшов висновку про відмову в їхньому задоволенні.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом «Віртген Україна» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомленн-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 02.07.2014 року №.

3. В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок