Справа № 2а-0370/3737/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2015р. Справа № 876/2061/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Хобор Р.Б.,

судді Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області, смт.Ратне Ратнівського району Волинської області

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2012р. у справі №2а/0370/3737/12

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Видраниця Ратнівського району Волинської області

до управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області, смт.Ратне Ратнівського району Волинської області

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2012р. позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення, просила визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області від 27.08.2012р. №868 про застосування штрафних санкцій до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 591,63грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2012р. у справі №2а/0370/3737/12 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області від 27.08.2012р. №868 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 589,52грн.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач: управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до вимог ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 взята на облік 26.10.2007р. в управлінні Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області як платник єдиного соціального внеску на підставі ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. №2464-ІV-ВР (далі - Закон №2464-ІV) та п.2.1. Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 27.09.2010р. та є страхувальником відносно осіб, чию найману працю використовує.

У період з 20.08.2012р. по 27.08.2012р. управлінням Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області було проведено планову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 26.10.2007р. до 27.08.2012р., за результатами якої складено акт від 27.08.2012р. №48. В акті зафіксовано порушення ч.5 ст.8 та ч.2 ст.9 Закону №2464-ІV, в результаті чого позивачем нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування проведене не за відповідними тарифами. У звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за лютий 2012р. ОСОБА_1 самостійно включено в графу 6 "Донараховано або доутримано єдиного внеску в зв'язку з виправленням помилки у попередніх звітних періодах", графу 6.1 "Донараховано єдиного внеску", графу 6.1.1 "36,76%-49,7%" різницю між тарифом 36,8% та 36,3% на суму 42,18грн.

На підставі акту перевірки від 27.08.2012р. управлінням Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області було винесено рішення №868 про застосування до підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 591,63грн. за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 3104,67грн.

Судом першої інстанції встановлено, що підприємця ОСОБА_1 віднесено до 5 класу професійного ризику виробництва, для якого частиною 5 статті 8 Закону №2464-ІV встановлено розмір єдиного внеску 36,8% до бази нарахування.

При перевірці сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок у розмірі 36,8% за період з 01.01.2011р. по 31.07.2012р., встановлено, що у звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за вересень-грудень 2011р. та січень 2012р. підприємцем ОСОБА_1 при 5 класі професійного ризику виробництва 36,8% нарахування проводилось з тарифом 36,3% (у звітах за вересень-грудень 2011р. та січень 2012р. проставлена ознака "бюджетна установа").

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що за період вересень-грудень 2011р. та січень 2012р. на фонд оплати праці платником єдиний соціальний внесок нараховувався по тарифу 36,3% в розмірі 3062,49грн., що призвело до не нарахування єдиного внеску по тарифу 36,8% у сумі 42,18грн.

З акту перевірки вбачається, що у звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за лютий 2012р. ОСОБА_1 самостійно включено в графу 6 "Донараховано або доутримано єдиного внеску в зв'язку з виправленням помилки у попередніх звітних періодах", графу 6.1 "Донараховано єдиного внеску", графу 6.1.1 "36,76%-49,7%" різницю між тарифом 36,8% та 36,3% на суму 42,18грн.

Таким чином, за період вересень-грудень 2011р. та січень 2012р. підприємець ОСОБА_1 нараховувала та сплачувала єдиний внесок по тарифу 36,3% в розмірі 3062,49грн., а не по тарифу 36,8%, що призвело до своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 42,18грн.

Як слідує із розрахунку штрафних санкцій, до позивача застосовані штрафні санкції на підставі пункту 3 частини 11 статті 25 Закону №2464-ІV в загальному розмірі 591,63грн. по тарифу 36,8%, виходячи з суми донарахованого єдиного внеску у розмірі 3104,67грн., а не у розмірі 42,18грн.

Пунктом 1 ч.2 ст.6 Закону №2464-ІV визначено, що серед обов'язків страхувальників є обов'язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону №2464-ІV передбачено, що єдиний соціальний внесок нараховуються на суми нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну і додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до вимог ч.5 ст.8 Закону №2464-ІV, єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності.

Частиною 13 ст.9 Закону №2464-ІV визначено, що суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно із вимогами п.3 ч.11 ст.25 Закону №2464-ІV, територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема, за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що застосування до позивача штрафних санкцій за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 589,52грн. є неправомірним, таке порушення тягне за собою застосування до позивача штрафної санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску в розмірі 2,11грн., відтак, оскаржуване рішення від 27.08.2012р. №868 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 589,52грн. є протиправним, а в частині застосування санкцій в сумі 2,11грн. - правомірним.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, постанова суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених обставинах справи та прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області, смт.Ратне Ратнівського району Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2012р. у справі №2а/0370/3737/12 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Видраниця Ратнівського району Волинської області до управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області, смт.Ратне Ратнівського району Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення, - залишити без задоволення.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2012р. у справі №2а/0370/3737/12, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя Р.Б. Хобор

Суддя В.П. Сапіга