Справа № 810/5633/14
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5633/14 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є., Романчук О.М.

За участю секретаря судового засідання: Коломійцевої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13.10.14р. у справі №810/5633/14 за позовом Приватного підприємства «ВіВ» до Ставищенського відділення Тетіївської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.02.2013 №, №, № та №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22.04.13р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.13р., у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.09.14р. постанову Київського окружного адміністративного суду від 22.04.13р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.13р. у справі № 810/1072/13-а скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів попередньої інстанції, суд касаційної інстанції виходив з того, що судами не було витребувано та досліджено належних доказів, як то відповідних документів бухгалтерського, складського обліку, інших первинних документів та пояснень відповідальних осіб, з метою підтвердження або спростування доводів позивача щодо періоду та обсягу вчинення останнім порушень норм чинного податкового законодавства у межах спірних правовідносин.

За результатом нового розгляду справи, постановою Київського окружного адміністративного суду від 13.10.14р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що господарські операції позивача з його контрагентами ТОВ «Інтернет в кожен дім» та ТОВ «ІГ «Каспій-Дон» не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що встановлено відповідними актами, складеними за результатами проведених невиїзних перевірок. Під час перевірки позивачем не надано жодних первинних документів за господарськими відносинами позивача з ТОВ «Самброс», ТОВ «Ракана», ТОВ «Бассет», ТОВ «Автор-Студія», ТОВ «Аврораттейд», ТОВ «ТД Агрохім», ТОВ «Аван-Тайм. Зовнішторг», ТОВ «Трейд-Агро-К», ПП «Інформзв'язок», ТОВ «Термо Вуд» у перевіряємий період. Позивачем не подано розрахунок комунального податку, у зв'язку з чим занижено у перевіряємий період суми податку на 59,5 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, начальником Тетіївської МДПІ Київської області ДПС видано наказ від 31.08.12р. №149 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «ВіВ», код за ». Згідно даного наказу посадовим особам податкового органу доручено з 03.09.12р., тривалістю 5 робочих днів, провести документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.09р. по 30.06.12р.

На підставі направлень від 03.09.12р. №68, №69, №70 посадовими особами відповідача було здійснено виїзд на ПП «ВіВ» з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки, однак до перевірки не надано всі необхідні документи для її проведення. У зв'язку з зазначеним посадовими особами відповідача складено акт від 03.09.12р. №19/220/31542453 про неможливість розпочати документальну позапланову виїзну перевірку ПП «ВіВ» з 03.09.12р.

На підставі вказаного акту відповідачем видано наказ від 03.09.12р. №151 «Про перенесення термінів проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «ВіВ», згідно з яким терміни проведення перевірки перенесено на 90 календарних днів та зобов'язано розпочати перевірку з 03.12.12р. тривалістю 5 робочих днів.

В подальшому, Тетіївською МДПІ Київської області 30.11.12р. видано накази №285 та №286, згідно з якими поновлено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «ВіВ», здійснено зміну складу перевіряючих та доручено посадовим особам відповідача провести таку перевірку з 03.12.12р..

На підставі направлень від 03.12.12р. №131, №133, №134 посадовими особами відповідача було здійснено вихід за юридичною адресою ПП «ВіВ» з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки, однак перевірку неможливо було розпочати у зв'язку з відсутністю директора ПП «ВіВ» за юридичною адресою, у зв'язку з чим було складено відповідні акти від 03.12.12р. №35/220/31542453 та №36/220/31542453.

23 січня 2013 року начальником Тетіївської МДПІ Київської області ДПС видано наказ від 23.01.13р. №26 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «ВіВ», згідно з яким посадовим особам податкового органу доручено з 23.01.13р., тривалістю 5 робочих днів, провести документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.09р. по 30.09.12р.

Наказом Тетіївської МДПІ від 28.01.13р. №47 продовжено терміни проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «ВіВ» на 2 робочих дні з 30.01.13р.

На підставі вказаного наказу, Тетіївською МДПІ Київської області ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.09р. по 30.09.12р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.09р. по 30.09.12р., за результатами якої складено акт від 07.02.13р. №47/220/31542453.

На підставі акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 25.02.13р.:

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму 939 144,75 грн., в т.ч. основний платіж - 788 857 грн., штрафні (фінансові) санкції - 150 287,75 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 1 902 072,25 грн., в т.ч. основний платіж - 935 893 грн., штрафні (фінансові) санкції - 156 179,25 грн.;

№, яким застосовано до позивача адміністративні штрафи та інші санкції у зв'язку з ненаданням повного пакету документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, необхідних для проведення перевірки, у зв'язку з їх втратою у розмірі 510 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з комунального податку на суму 737,36 грн., в т.ч. основний платіж - 45,90 грн., штрафні (фінансові) санкції - 691,46 грн.

Підставою для прийняття спірних податкових повідомлень - рішень слугували встановлені перевіркою порушення позивачем вимог:

ст. 5 та ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 №334/94-ВР, ст. 138, ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем було занижено податок на прибуток за 4 квартал 2009 року на суму 97894 грн., за 1 квартал 2010 - на суму 16250 грн., за 2 квартал 2010 - на суму 247406 грн., за 3 квартал 2010 - на суму 148436 грн., за 4 квартал 2010 - на суму 91251 грн., за 2 квартал 2011 року - на суму 215876 грн., за 3 квартал 2011 року - на суму 66150 грн., за 4 квартал 2011 року - на суму 29150 грн., за 3 квартал 2012 року - на суму 121374 грн.;

п.п.7.2.1. пп.7.2.3. п.п. 7.2.6 п.7.2., пп.7.4.1 п.7.4, п.п.7.4.5 п.7.4. пп.7.5.1 п 7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок па додану вартість у періоді, що перевірявся, всього у сумі 867172 грн., в т.ч. за жовтень 2009 року на суму 24 083 грн., за грудень 2009 року в сумі 54 232 грн., за січень 2010 року в сумі 1 005 грн., за березень 2010 року в сумі 11 730 грн., за квітень 2010 року в сумі 55 800 грн., за травень 2010 року в сумі 27 935 гри., за червень 2010 року в сумі 114 190 грн., за липень 2010 року в сумі 118 095 грн., за вересень 2010 року в сумі 654 грн., за жовтень 2010 року в сумі 123 гри., за листопад 2010 року в сумі 1 936 грн., за грудень 2010 року в сумі 70 942 грн., за квітень 2011 року в сумі 257 10 грн., за травень 2011 року в сумі 54 266 грн., за червень 2011 року в сумі 107 742 грн., за серпень 2011 року в сумі 31 235 грн., за вересень 2011 року в сумі 26 287 грн., за грудень 2011 року в сумі 25 348 грн., за липень 2012 року в сумі 115 594 грн.

ст. 15 та ст. 19 Декрету Кабінету Міністрів України від 20.05.93р. №56-93/ВР «Про місцеві податки та збори", оскільки позивачем в підзвітний період не нараховувався комунальний податок, в результаті чого позивачем було занижено зазначений податок всього на суму 59,5 грн.;

п.п.4.1.1, п.п.4.1.4 п.4.1 ст. 4 Закону України від 21.12.2000 №2181 "Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами", оскільки позивачем у підзвітний період не подавались обов'язкові розрахунки комунального податку;

ст. 44 Податкового кодексу України, оскільки позивачем не було надано до перевірки всього пакету документів з питань обчислення і сплати податків і зборів, необхідних для проведення перевірки у зв'язку з їх втратою.

Такий висновок податкового органу відносно контрагентів позивача - ТОВ «Інтернет в кожен дім» та ТОВ «ІГ «Каспій-Дон» ґрунтується на висновках актів ДПІ у Печерському районі м. Києва від 29.10.12р. №914/22-8/33996576 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Інтернет в кожен дім» з питань законності формування податкового кредиту та податкових зобов'язань за період з 01.10.11р. по 31.12.11р.» та ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька Донецької області ДПС від 28.09.12р. №2451/15-2/35270735 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «ІГ «Каспій-Дон» з питань взаємовідносин з контрагентами за травень, липень 2012 року», якими встановлено відсутність факту реального здійснення господарської діяльності, у зв'язку з відсутністю адміністративно-господарських можливостей, необхідних для виконання взятих на себе зобов'язань та не підтверджено господарські операції, здійснені вказаними товариствами з їх контрагентами.

Крім того, податковий орган в акті перевірки зазначає про порушення позивачем формування валових витрат та податкового кредиту з його контрагентами - ТОВ «Самброс», ТОВ «Ракана», ТОВ «Бассет», ТОВ «Автор-Студія», ТОВ «Аврораттейд», ТОВ «ТД Агрохім», ТОВ «Аван-Тайм. Зовнішторг», ТОВ «Трейд-Агро-К», ПП «Інформзв'язок», ТОВ «Термо Вуд», оскільки у позивача відсутні будь-які первинні документи, в тому числі видаткові накладні, акти виконаних робіт, податкові накладні, а також по операціях з придбання ПММ.

Позивачем не було подано до перевірки розрахунок комунального податку за період 01.10.09р. по 31.12.10р., у зв'язку з чим встановлено заниження суми податку на 59,5 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується реальне здійснення господарської операції з контрагентами ТОВ «Інтернет в кожен дім» та ТОВ «ІГ «Каспій-Дон» з придбання товару та послуг перевезення в межах господарської діяльності суб'єктів господарювання.

Відносно відсутності первинних документів щодо господарських відносин з контрагентами ТОВ «Самброс», ТОВ «Ракана», ТОВ «Бассет», ТОВ «Автор-Студія», ТОВ «Аврораттейд», ТОВ «ТД Агрохім», ТОВ «Аван-Тайм. Зовнішторг», ТОВ «Трейд-Агро-К», ПП «Інформзв'язок», ТОВ «Термо Вуд», за якими позивач сформував дані податкового обліку, суд першої інстанції виходив з того, що такі документи були втрачені позивачем під час ремонту у приміщенні, де такі документи зберігалися, про що позивачем було повідомлено податковий орган листами; позивачем учинялись дії по відновленню втрачених документів шляхом скерування запитів до вказаних контрагентів, однак запити були повернуті на адресу підприємства без їх вручення, у зв'язку з відсутністю вказаних контрагентів за їх місцезнаходженням.

В частині донарахування позивачу комунального податку, суд першої інстанції виходив з того, що акт перевірки суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки не містить розрахунку донарахованого податку; не містить документів на підставі яких податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог ст. 4 Закону №2181 та ст. 15 та ст. 19 Декрету Кабінету Міністрів України від 20.05.93р. №56-93/ВР «Про місцеві податки та збори".

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі - Закону N 996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону N 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового законодавства України.

Виходячи з змісту п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5. пункту 7.4 статті 7 Закону N 168/97-ВР (чинного у період спірних правовідносин), необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум ПДВ до складу податкового кредиту є факт придбання товарів (робіт, послуг) із метою їх використання у господарській діяльності.

Аналогічні правові норми закріплені у Податковому кодексі України.

Підстави для включення витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат передбачені пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»N 334/94-ВР, згідно якого валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних як компенсація вартості товарів, які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Відповідно до п.п.5.3.9. п.5.3. ст.5 цього ж Закону, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону N 996-XIV).

Таким чином, право на формування даних податкового обліку (витрат та податкового кредиту) виникає в результаті придбання товарів і послуг з метою використання в господарській діяльності. При цьому операція з придбання повинна бути реальною, тобто повинна мати місце об'єктивна зміна складу активів платника податків та підтверджуватись документально відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - підстави для висновку про правомірне віднесення до складу валових витрат та податкового кредиту суми вартості таких послуг відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «Інтернет в кожен дім» було укладено договір купівлі-продажу №144 від 03.05.11р., згідно умов якого продавець зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити фумігант фостоксин (розчин проти шкідників), найменування, кількість і ціна яких вказується в накладних документах на товар.

По цьому контрагенту позивачем було надано податкові та видаткові накладні та квитанції до прибуткового касового ордеру. Між тим, жодних доказів на підтвердження факту реальності вказаної господарської операції в цілях господарської діяльності позивача (транспортування та зберігання, використання у господарській діяльності) останнім не подано.

Відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, відображеної в Інформаційному листі від 01.11.11р. №1936/11/13-11 «Щодо підтвердження даних податкового обліку», документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Позивачем не надано документального підтвердження тих обставин та відносин, які супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності підтверджують їх реальнее виконання, а відтак, і не доведено того, що обумовлений правочином товар поставлений саме цим контрагентом, у зв'язку з чим колегією суддів не приймаються доводи позивача щодо використання його при виконанні позивачем договірних зобов'язань на користь третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «ІГ «Каспій-Дон» у перевіряємому періоді були укладені договори перевезення вантажу.

Позивачем було надано податкові накладні, акти виконаних робіт, квитанції до прибуткового касового ордеру.

Водночас, наявні в матеріалах справи акти виконаних робіт, наданих послуг та податкові накладні містять лише загальну назву наданих послуг (автопослуги), без деталізації змісту та обсягу таких послуг, що також не дозволяє встановити реальність таких послуг в цілях господарської діяльності позивача . При цьому, позивачем не надано товарно-транспортних накладних, які підтверджують надання таких послуг. З матеріалів справи також не вбачається, який саме вантаж транспортувався та пов'язаність придбаних послуг з безпосередньою господарською діяльністю позивача.

Крім того, матеріали справи містять акти ДПІ у Печерському районі м. Києва від 29.10.12р. №914/22-8/33996576 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Інтернет в кожен дім» з питань законності формування податкового кредиту та податкових зобов'язань за період з 01.10.11р. по 31.12.11р.» та ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька Донецької області ДПС від 28.09.12р. №2451/15-2/35270735 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «ІГ «Каспій-Дон» з питань взаємовідносин з контрагентами за травень, липень 2012 року», якими встановлено відсутність факту реального здійснення господарської діяльності в силу відсутності для цього адміністративно-господарських можливостей, необхідних для виконання взятих господарських зобов'язань.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не спростовано належними доказами доводи податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення вказаних господарських операцій, а відтак, з урахуванням вищевказаних обставин, такі документи не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Щодо відсутності у позивача документів первинної та бухгалтерської звітності за господарськими взаємовідносинами з ТОВ «Самброс», ТОВ «Ракана», ТОВ «Бассет», ТОВ «Автор-Студія», ТОВ «Аврораттейд», ТОВ «ТД Агрохім», ТОВ «Аван-Тайм. Зовнішторг», ТОВ «Трейд-Агро-К», ПП «Інформзв'язок», ТОВ «Термо Вуд», колегія суддів зазначає наступне.

Як пояснив позивач, документи бухгалтерської звітності за господарськими відносинами з вказаними контрагентами були втрачені під час ремонту приміщення, у якому вони зберігалися.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Пунктом 44.5 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити орган державної податкової служби за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та митний орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до органу державної податкової служби, митного органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Порядок відновлення втрачених первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за N 168/704 (із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства фінансів України від 7 червня 2010 року N 372, від 8 листопада 2010 року N 1327, від 3 червня 2013 року N 574).

У відповідності до п. 6.10 Положення, у разі пропажі або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітів керівник підприємства, установи письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення.

Для участі в роботі комісії запрошуються представники слідчих органів, охорони і державного пожежного нагляду.

Результати роботи комісії оформляються актом, який затверджується керівником підприємства, установи. Копія акта надсилається органу, в сфері управління якого перебуває підприємство, установа, а також державній податковій інспекції - підприємствами та місцевому фінансовому органу - установами, в 10-денний строк.

Отже, згідно з вказаним Положенням, саме до функцій комісії віднесено питання встановлення переліку відсутніх (втрачених) документів та причин їх пропажі.

Водночас, позивачем не було надано доказів на підтвердження факту відновлення документів чи то вжиття заходів у відповідності до вимог п.6.10 Положення.

Відповідно до п. 44.6. ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що за відсутності документального підтвердження здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами та належних і допустимих доказів на підтвердження факту пропажі таких документів, відповідачем правомірно донараховано грошові зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість.

Також колегія суддів погоджується з висновком відповідача щодо нарахування позивачу штрафу за порушення вимог п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, оскільки відповідно до п.121.1 ст. 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Щодо нарахування позивачу комунального податку, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 15 Декрету Кабінету Міністрів України від 20.05.93р. № 56-93 «Про місцеві податки і збори» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), комунальний податок справляється з юридичних осіб, крім бюджетних установ, організацій, планово-дотаційних та сільськогосподарських підприємств. Його граничний розмір не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Статтею 19 Декрету Кабінету Міністрів України № 56-93 передбачено, що місцеві податки і збори перераховуються до бюджетів місцевого самоврядування в порядку, визначеному Радами народних депутатів, якими вони встановлюються.

Відповідно до п.п.4.1.1, п.п.4.1.4 п.4.1 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.00р. №2181 (в реакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті. Для цілей підпункту 4.1.4 цього пункту під терміном "базовий податковий період" слід розуміти перший податковий період звітного року, визначений відповідним законом з питань оподаткування, зокрема календарний квартал для цілей оподаткування прибутку підприємств.

Як вбачається з акта, перевіркою правильності визначення суми комунального податку за період з 01.10.09р. по 31.12.10р. встановлено неподання позивачем податкового розрахунку комунального податку, в результаті чого занижено суми податку всього на 59,5 грн., в т.ч.: за 4 кв. 2009 року на суму 11,9 грн., 1 кв. 2010 року на суму 11,9 грн., 2 кв. 2010 року на суму 11,9 грн., 3 кв. 2010 року на суму 11,9 грн., 4 кв. 2010 року на суму 11,9 грн.

Позивачем жодним чином не спростовано наявність даного порушення, а відтак колегія суддів не вбачає підстав для висновку про протиправність донарахування податковим органом підприємству комунального податку за перевіряємий період.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст.195, 196, 202, 205, 207 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13.10.14р. у справі №810/5633/14 - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 13.10.14р. у справі №810/5633/14 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «ВіВ» до Ставищенського відділення Тетіївської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.

Повний текст постанови складений: 19.01.15р.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Романчук О.М

Пилипенко О.Є.