Справа № 732/2004/14
Суддя: Лиманська М. В.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №732/2004/14
провадження №2-а/732/2/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Лиманської О.Д.,

при секретарі - Дударенко Ю.П.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача - Руденка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання відповідача вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 17.12.2014 року звернулась до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області про визнання за нею права на включення до трудового стажу для нарахування пенсії за вислугу років роботи в Городнянському дитячому психоневрологічному санаторії у подвійному розмірі за періоди: з 01.06.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1996 року по 14.11.1997 року, з 11.08.1999 року по 30.09.1999 року, а також просила суд зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області включити указані вище періоди її роботи в Городнянському дитячому психоневрологічному санаторії на посаді медичної сестри до стажу роботи, що зараховується у подвійному розмірі, призначивши їй пенсію з дня її звернення з заявою до управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області.

З позовної заяви виходить, що позивачка працювала у Городнянському дитячому психоневрологічному санаторії медичною сестрою. У грудні 2014 року вона звернулась до управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області за призначенням їй пенсії за вислугу років, але рішенням №2129/04 від 11.12.2014 року їй було відмовлено з посиланням на те, що необхідного стажу не вистачає, оскільки частина стажу її роботи в психоневрологічному санаторії зарахована в одинарному розмірі. З таким рішенням відповідача вона не може погодитись, оскільки її робота в дитячому психоневрологічному санаторії підтверджується записами в трудовій книжці, що засвідчувалась у свій час печаткою психоневрологічного санаторію, наказами про її прийняття, переведення та звільнення з роботи з дитячого психоневрологічного санаторію. В санаторії лікувались діти з психіатричною патологією. Санаторій вів облік дітей, що направлялись на лікування комісією Чернігівського обласного психіатричного диспансеру, а тому її стаж за весь час роботи в психоневрологічному санаторії повинен бути зарахований у подвійному розмірі.

Ухвалою судді від 18 грудня 2014 року відкрито провадження у зазначеній справі.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Вказала, що на посаді медсестри фізкабінету у Городнянському дитячому психоневрологічному санаторії вона працювала з 21.03.1988 року по 14.11.1997 року, а також з 11.08.1999 року по 30.09.1999 року на посаді медсестри по масажу. Санаторій весь час її роботи здійснював лікування дітей з психічними розладами. Про перепрофілювання санаторію з психоневрологічного у санаторій загального профілю для оздоровлення дітей із соматичними захворюваннями вона чула розмови, але офіційно її ніхто не повідомляв. Ніяких змін через перепрофілювання санаторію не відбулось і санаторій продовжував лікувати дітей з психічними захворюваннями. Діти, які проходили у них лікування, продовжували направлятись їм з Чернігівського психоневрологічного диспансеру. В певний проміжок часу в санаторії лікувались і діти, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але серед загальної кількості дітей, які у них лікувались, більше 50 % складали діти з психічними розладами. Підтвердженням цьому є щорічні звіти, де вказано скільки вони за рік пролікували дітей з психічними розладами. Окрім цього, у її трудовій книжці вказано, що вона приймалась на роботу в психоневрологічний санаторій та звільнялась з психоневрологічного санаторію. Основним документом при призначенні пенсії для визначення стажу є саме трудова книжка. Її колеги медсестри з цього приводу також звертались до суду, і за рішеннями суду їм призначена пільгова пенсія за вислугу років. Вона зверталась до пенсійного фонду з приводу нарахування пенсії, але їй було відмовлено, не зважаючи на те, що є декілька рішень суду, що набрали чинності, якими встановлено відповідні факти та визнано право медичних сестер цього ж санаторію на зарахування роботи в ньому в подвійному розмірі.

Представник відповідача Руденко В.В., який представляє інтереси управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області на підставі відповідної довіреності № 1892/07 від 12.11.2014 року, у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав і вважав, що дана позовна заява не підлягає задоволенню. Підтвердив, що позивачка дійсно звернулась до управління Пенсійного фонду у Городнянському районі Чернігівської області з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років. УПФУ було проведено відповідну перевірку і отримано з управління охорони здоров'я Чернігівської області довідку № 04-25/94 від 14.01.2008 року, з якої виходить, що з 01.06.1994 року по 31.12.1994 року проводилось оздоровлення дітей, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС. Діяльність санаторію в даний час не була пов'язана з наданням психіатричної допомоги, а з 01.01.1996 року санаторій був перепрофільований у санаторій загального профілю для оздоровлення дітей із соматичними захворювання, а тому дані періоди роботи позивачки не можуть бути зараховані у подвійному розмірі для призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров'я відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Періоди роботи позивачки, які не зазначені у вищевказаній довідці управління охорони здоров'я, були враховані у подвійному розмірі.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, з'ясувавши позицію відповідача по суті заявлених позовних вимог та вислухавши пояснення представника відповідача, які надані ним на обґрунтування заперечень відповідача проти позову, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють в лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санаторно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

З дослідженої в судовому засіданні трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 встановлено, що остання згідно наказу № 30 від 21.03.1988 року прийнята з 21.03.1988 року на роботу в Городнянський психоневрологічний санаторій на посаду медсестри фізкабінету, наказом № 14 від 29.02.1996 року переведена на посаду медсестри по масажу, а наказом №99 від 14.11.1997 року звільнена з 14.11.1997 року з зазначеної посади за її власним бажанням. Наказом № 38 від 11.08.1999 року ОСОБА_1 прийнята з 11.08.1999 року на роботу в Городнянський психоневрологічний санаторій на посаду медсестри по масажу та наказом № 49 від 30.09.1999 року звільнена з 30.09.1999 року з зазначеної посади як тимчасово працююча. Записи в трудовій книжці про звільнення з роботи засвідчені печаткою Городнянського психоневрологічного дитячого санаторію. У трудовій книжці відсутні дані про те, що Городнянський дитячий психоневрологічний санаторій був перепрофільований у санаторій загального профілю для оздоровлення дітей із соматичними захворюваннями ( а.с. 12-14 ).

Дослідженням в судовому засіданні оригіналу відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що 01 грудня 2014 року вона звернулись до управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років та надала відповідні документи для призначення пенсії.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області від 11.12.2014 року за № 2129/04 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років виходячи з того, що вона має недостатню кількість стажу за вислугою років. При цьому у рішенні було зазначено, що періоди її роботи з 01.06.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1996 року по 14.11.1997 року та з 11.08.1999 року по 30.09.1999 року в Городнянському психоневрологічному санаторії на посаді медсестри зараховуються до стажу роботи в одинарному розмір ( а.с.9-10 ).

На обгнунтування відмови у призначенні пенсії у своєму рішенні управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області послалось на лист управління охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації від 14.01.2008 року № 04-25/94, виходячи з якого і визначались періоди роботи позивачки, які зараховуються їй до стажу роботи в одинарному чи подвійному розмірі ( а.с. 9зв.). Дослідженням цього листа встановлено, що відповідно до наказів управління охорони здоров'я облдержадміністрації від 16.08.1994 року № 1 та від 20.09.1994 року № 9 у Городнянському дитячому психоневрологічному санаторії з 01.06.1994 року по 31.12.1994 року проводилось оздоровлення дітей, які постраждали внаслідок катастрофи. Діяльність санаторію в даний період не була пов'язана з наданням психіатричної допомоги. Наказом управління від 04.01.1996 року № 3, з метою забезпечення санаторним лікуванням дітей, які постраждали від аварії на ЧАЕС, з 01.01.1996 року Городнянський дитячий психоневрологічний санаторій перепрофільований у санаторій загального профілю для оздоровлення дітей із соматичними захворюваннями. Разом з тим, у цій же довідці зазначено, що відповідно до статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» Городнянський дитячий психоневрологічний санаторій, який було ліквідовано з 11.08.2002 року, належав до психоневрологічних закладів, діяльність якого була пов'язана з наданням психіатричної допомоги дітям. Відбір дітей на санаторне лікування в цей заклад здійснювався лікарсько-консультативною комісією обласної психоневрологічної лікарні ( а.с. 25 ).

У статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» дано визначення поняття психіатричний заклад - психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо всіх форм власності, діяльність яких пов'язана з наданням психіатричної допомоги. При цьому також визначено, що стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Дослідженням довідки відділу статистики у Городнянському районі за вих. № 67 від 25.02.2010 року, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи Городнянського районного суду 2-228/2010р., встановлено, що у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України значився саме Городнянський обласний дитячий психоневрологічний санаторій, який було ліквідовано за рішенням Чернігівської обласної ради 26.09.2002 року. Свідоцтво про реєстрацію ( перереєстрацію ) суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, видане Городнянською райдержадміністрацією розпорядженням № 83 від 07.04.1998 року, назва була внесена в електронну базу даних ЄДРПОУ як Городнянський обласний дитячий психоневрологічний санаторій. На момент державної реєстрації припинення санаторію 24.11.2005 року у назві змін не відбулося ( а.с. 36). Такі ж саме дані містяться в матеріалах адміністративних справ Городнянського районного суду №2-а-1130/11; 2505/2908/2012.

Дослідженням вказаних судових справ встановлено, що Городнянський обласний дитячий психоневрологічний санаторій був зареєстрований як юридична особа розпорядженням Городнянської райдержадміністрації № 83 від 07.04.1998 року. У розділі ІІ п. 2.1. статуту санаторію зазначено, що основна мета діяльності закладу - забезпечення кваліфікованою та спеціалізованою медичною допомогою по санаторному лікуванню дітей області з функціональними захворюваннями нервової системи та супутніми хворобами. Зміни до установчих документів санаторію не вносились. Припинення вказаної юридичної особи проводилось згідно наказів управління охорони здоров'я Чернігівської облдержадміністрації № 73 від 31.05.2002 р., № 92 від 10.07.2002 р., рішення Чернігівської обласної ради ( третя сесія двадцять четвертого скликання ) від 26.09.2002 року ( а.с. 36-37 ).

З досліджених в судовому засіданні звітів захворюваності по Городнянському дитячому психоневрологічному санаторію за 1994, 1995, 1996, 1997, 1999 роки, пояснювальних записок головного лікаря до річних звітів по Городнянському дитячому психоневрологічному санаторію встановлено, що з 1994 року діяльність зазначеного закладу була пов'язана з наданням психіатричної допомоги, а кількість дітей, які страждали на психоневрологічні захворювання, та лікувались в стаціонарних умовах, у цей період складала більше ніж 50 відсотків від загальної кількості хворих закладу ( а.с. 45-50 ).

Даний факт підтверджується і листами головного лікаря Городнянського дитячого психоневрологічного санаторію Бурдака В.П., які були адресовані начальнику управління охорони здоров'я, та в яких вказувалось на те, що незважаючи на перепрофілювання санаторію з психоневрологічного на санаторій загального типу та цілорічне оздоровлення дітей, які постраждали від аварії на ЧАЕС, серед контингенту оздоровлюваних дітей переважала психоневрологічна патологія, лікування дітей з психоневрологічною патологією не припинялось, відбором на санаторне лікування та оздоровлення дітей з функціональними розладами нервової системи займались дитячі психіатри при Чернігівському психоневрологічному диспансері і районні психіатри ( а.с.43-44).

Письмовими доказами справи, а саме копії протоколу засідання атестаційної комісії Городнянського психоневрологічного дитячого санаторію від 02.10.1995 рокупідтверджено, що в Городнянському обласному дитячому психоневрологічному санаторії була створена комісія та проведена атестація робочих місць, за результатами атестації підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 1, 2 і право на отримання пільг і компенсацій ( доплата 25 %, додаткова відпустка ) по професіям палатної санітарки, палатної медсестри ( а.с. 64 ).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка у період з 01.06.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1996 року по 14.11.1997 року та з 11.08.1999 року по 30.09.1999 року працювала на посадах медсестри у психіатричному закладі охорони здоров'я, а саме Городнянському дитячому психоневрологічному санаторії, діяльність якого у зазначені періоди була пов'язана з наданням стаціонарної психіатричної допомоги, а тому позивачка має право на зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі її роботи в Городнянському дитячому психоневрологічному санаторії у вищевказані періоди.

Статтею 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Відповідно до п. 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку ) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

З дослідженої в судовому засіданні заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, яка міститься в матеріалах відмовної пенсійної справи останньої, встановлено, що вона звернулась до управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області 01 грудня 2014 року і цим же днем її заява була прийнята до розгляду, а тому ОСОБА_1 має право на призначення їй пенсії за вислугу років з 01 грудня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 60,62 Закону України „Про пенсійне забезпечення", ст.1 Закону України „Про психіатричну допомогу", ст. ст. 6, 8-12, 70, 71, 86, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання відповідача вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області щодо зарахування до страхового стажу в одинарному розмірі періодів роботи ОСОБА_1 з 01.06.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1996 року по 14.11.1997 року, з 11.08.1999 року по 30.09.1999 року в Городнянському обласному дитячому психоневрологічному санаторії.

Визнати за ОСОБА_1 право на включення в подвійному розмірі до страхового стажу для нарахування пенсії періоди її роботи з 01.06.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1996 року по 14.11.1997 року, з 11.08.1999 року по 30.09.1999 року в Городнянському обласному дитячому психоневрологічному санаторії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі ОСОБА_1 з 01.06.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1996 року по 14.11.1997 року, з 11.08.1999 року по 30.09.1999 року в Городнянському обласному дитячому психоневрологічному санаторії.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя : М.В. Лиманська