Справа № 760/23777/13-а
Суддя: Козленко Г. О.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-743/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.

за участю секретаря - Рароги Є.В.

розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції України у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції України у м. Києві Махової Д.А. щодо закінчення виконавчого провадження, визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Махової Д.А. про закінчення виконавчого провадження №28609173 від 05.03.2013, зобов'язати Відділ примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції України у м. Києві відновити виконавче провадження №28609173, яке було відкрито на підставі виконавчого листа №2-а-2708/09 від 02.08.2011 згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 18.11.2009.

В обґрунтування позову зазначив, що 29.04.2011 ухвалою Апеляційного суду м. Києва залишено без змін постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 18.11.2009, якою зобов'язано УПФУ у Солом'янському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 14.09.2008 по 18.11.2009 з урахуванням виплат здійснених за 2008-2009 рік; державну пенсію відповідно до ст..54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі не менше 10 мінімальних пенсій за віком; щорічну додаткову пенсію відповідно до ст.50 Закону у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком. 03.08.2011 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції України у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 28609173. 05.03.2013 державним виконавцем Маховою Д.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що грубо порушує його права у зв'язку з тим, що в мотивувальній частині вказаної постанови зазначено, що рішення суду боржником виконано частково, а саме: - проведено перерахунок пенсії стягувачу, що підтверджується повідомленням УПФУ №2369 від 28.02.2013. Тобто постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 18.11.2009 в частині зобов'язання боржника здійснити позивачу виплату недоотриманої частини соціальних виплат - залишилась не виконаною. При цьому, як зазначив позивач, зі змісту спірної постанови вбачається, що державним виконавцем закінчено виконавче провадження не у зв'язку з тим, що постанову суду без участі боржника виконати неможливо, а у зв'язку з виконанням боржником судового рішення у межах власної компетенції. Позивач вважає, що у відповідача не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином, позивач обґрунтовує свої доводи тим, що його права порушено, оскільки постанова суду від 18.11.2009 так і залишилась невиконаною, а виконавчий лист повернуто не стягувачу, а до суду та підшито до матеріалів справи, у зв'язку з чим він позбавлений можливості на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, надали заяву, згідно якої позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, послалися на вище зазначені пояснення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої проти позову заперечував та просив справу слухати без участі представника.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.08.2011 державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі поданого виконавчого листа по справі №2-а-2708/09, виданого 02.08.2011 Солом'янським районним судом м. Києва про зобов'язання УПФУ у Солом'янському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 14.09.2008 по 18.11.2009 з урахуванням виплат здійснених за 2008-2009 рік; державну пенсію відповідно до ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі не менше 10 мінімальних пенсій за віком; щорічну додаткову пенсію відповідно до ст.50 Закону у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком.

В матеріалах справи міститься лист УПФУ в Солом'янському районі м. Києва №20277/02 від 23.12.2011, де зазначено, що на виконання рішення суду був проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1, сума доплати до пенсії (в розмірі 63372,62 грн) була включена у відомість для виплати пенсій у грудень 2011 року. ЗУ «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (зі змінами) передбачено, що у 2011 році норми і положення статтей 39, 50-52, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Також з листа УПФУ в Солом'янському районі м. Києва №2369/02 від 28.02.2013, який надійшов до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції України у м. Києві, вбачається, що боржник просить закрити виконавче провадження у зв'язку із нарахуванням, тобто фактичним виконанням УПФУ в Солом'янському районі м. Києва пенсійних виплат ОСОБА_1 Також зазначено, що нарахування пенсій у м. Києві займаються УПФУ в м. Києві, а виплатою Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. від 05.03.2013 було закінчено виконавче провадження №28609173 на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Як визначено у частині першій та шостій статі 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законами не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Згідно до положень ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», на підрозділ примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції покладається виконання рішень, за якими: 1) боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; 2) сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 124 Конституції України передбачено ,що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Зміст ст.14 КАС України не містить жодних застережень, які б надавали можливість за тих чи інших умов не виконувати судове рішення, яке набрало законної сили. Зазначена норма Закону має імперативний характер і довільному та розширеному тлумаченню не підлягає.

Виходячи із засад адміністративного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку покладено на державну виконавчу службу.

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 ст.75 вищезазначеного Закону передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що позивач отримав постанову про закінчення виконавчого провадження №28609173 від 05.03.2013 у Відділі примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у м. Києві 25 жовтня 2013 року, в якій зазначено, що згідно повідомлення УПФУ в Солом'янському районі м. Києва від 28.02.2013 №2369/02 повідомлено, що рішення суду виконано в межах компетенції Управління, у зв'язку з чим і було закінчено виконавче провадження; виплата пенсії здійснюється Управлінням з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідно до п.39 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, орган, що призначає пенсії, приймає рішення щодо перерахунку такої пенсії.

Відповідачем не надано письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, доказів щодо фактичного повного виконання рішення суду боржником, рішення Управління Пенсійного Фонду України в Солом'янському районі м. Києва про перерахунок пенсії та її виплату, що свідчить про недоведення відповідачем у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України правомірності своїх дій по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження та правомірності зазначеної постанови, якщо відповідач заперечує проти позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо протиправності бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції України у м. Києві щодо проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа №2-а-2708/09, який виданий 02.08.2011 року Солом'янським районним судом м. Києва, а також протиправності та необхідності скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №28609173 від 05 березня 2013 року, в зв'язку з недоведенням всупереч ч.2 ст.71 КАС України правомірності вчинених дій та винесеної постанови, ненадання належних та допустимих доказів щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та наявності підстав для закінчення виконавчого провадження у відповідності до п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Відповідно до ч.1 ст.27 зазначеного Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ч.2 ст.75 Закону у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Отже, суд вважає, що відповідач не довів поважності причин невиконання судового рішення.

Згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі зокрема фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, враховуючи, що за виконавчим листом боржника зобов'язано здійснити перерахунок та виплату пенсії, боржником проведено відповідний перерахунок, однак виплату пенсії не здійснено, а тому підстав вважати, що постанова суду виконана не має.

Відповідно до ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Отже, постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню, а виконавче провадження відновленню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.11, 69-71, ст.ст.158-163, ст.167, ст.254 КАС України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції України у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції України у м. Києві Махової Діани Анатоліївни щодо закінчення виконавчого провадження № 28609173.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни від 05 березня 2013 року про закінчення виконавчого провадження ВП №28609173.

Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції України у м. Києві поновити виконавче провадження та провести виконавчі дії з виконання виконавчого листа №2-а-2708/09 від 02.08.2011 згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 18.11.2009.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя - Г.О. Козленко