Справа № 144/1221/14-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 144/1221/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Нагорнюк С.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

20 січня 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2, управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі Вінницької області на постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 05 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділ Державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Теплицького районного суду Вінницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділ Державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, про визнання бездіяльності протиправною, стягнення нарахованої, але невиплаченої пенсії та додаткової пенсії в сумі 23228,40 грн. по рішенню суду, зобов'язання провести перерахунок та щомісячно здійснювати нарахування і виплату пенсії та додаткової пенсії, як інваліду третьої групи 1-ї категорії на підставі ст. 50 та ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дня звернення до суду і по день припинення такого права.

Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 05 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі Вінницької області - задовольнити, постанову суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач віднесений до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, є інвалідом ІІІ групи, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Теплицькому районі Вінницької області та отримує пенсію на підставі Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2011 року, залишеною без змін відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року, задоволено позов ОСОБА_2: зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі з 01 березня 2011 року провести перерахунок пенсії та додаткової пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як інваліду третьої групи, особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, на підставі ст. 50 та ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Таким чином, спірні правовідносини щодо визначення розміру належних позивачу виплат вирішені в судовому порядку.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2011 року набрало законної сили та є обов'язковим для виконання.

Згідно із заявленими позовними вимогами позивач в даному адміністративному позові просить стягнути нараховану, але не виплачену за рішенням суду пенсію в розмірі 23228,40 грн. за період з 01.04.2011 року по 30.09.2011 року.

Таким чином, позивач фактично просить зобов'язати відповідача вчинити дії, спрямовані на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, особа, вважаючи, що боржником в добровільному порядку не виконується рішення суду, яке набрало законної сили, звертається до органів Державної виконавчої служби з виконавчим листом та заявою про примусове виконання судового рішення.

При цьому, аналіз викладених вище норм законодавства дозволяє зробити висновок про встановлений законом прямий обов'язок органів Державної виконавчої служби забезпечити виконання судового рішення про здійснення перерахунку та виплати пенсії.

Позивач в даному адміністративному позові просить стягнути нараховану, але не виплачену за рішенням суду суму пенсії, тобто фактично просить зобов'язати відповідача вчинити дії, спрямовані на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

З цього приводу колегія суддів зауважує, що у випадку, якщо особа вважає, що протиправними діями боржника при примусовому виконанні рішення порушуються її права, остання має право захищати свої права в порядку, встановленому чинним законодавством (зокрема, в порядку статті 181 КАС України).

При цьому чинне законодавство не передбачає такого способу захисту права як звернення до суду з позовом про зобов'язання вчинити дії, спрямовані на виконання рішення суду, оскільки в цьому випадку відбувається нашарування судових рішень, що не призводить до ефективного захисту прав осіб.

Обов'язок виконання рішення суду, яке набрало законної сили, прямо передбачено Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України "Про виконавче провадження", а тому не потребує врегулювання в судовому порядку.

З огляду викладене таке колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії та додаткової пенсії в розмірі 23228,40 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 жовтня 2014 року по день припинення такого права.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після, виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Ч. 4 ст. 54 вказаного Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів IІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

19 червня 2011 року набув чинності Закон України від 14.06.2011 №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", яким передбачено, зокрема, що у 2011 році положення статтей 39,50,51,52,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог вищезазначеного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.06.2011 №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23.07.2011 року

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року у справі за конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII "Прикінцеві положення" ЗУ "Про державний бюджет України на 2011 рік" положення Закону України від 14.06.2011 №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" визнані такими, що відповідають Конституції України (є конституційними).

Таким чином, починаючи з 23 липня 2011 року, для проведення таких виплат встановлений інший порядок, визначений законодавством.

Тобто, у 2012 -2013 році норми і положення статтей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік.

Разом з тим, починаючи з 01 січня 2014 року Закон України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" в редакції від 16 січня 2014 року не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема статті 50, 54 даного Закону, якими визначено розміри державної та додаткової пенсій.

Проте, 01 липня 2014 року Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" були внесені зміни до Закону України "Про Державний бюджет на 2014 рік" й Прикінцеві положення цього Закону доповнено п.6-7, яким установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Вищезазначені зміни до Закону України "Про Державний бюджет на 2014 рік" набули чинності 03 серпня 2014 року.

З огляду на зазначене та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно застосуванню до спірних правовідносин підлягали норми статтей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України № 1381 від 28 грудня 2011 року.

Позивач просить здійснити перерахунок та виплату його пенсії відповідно до ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01 жовтня 2014 року, тобто за період, коли положення ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 жовтня 2014 року по день припинення такого права задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі Вінницької області задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі Вінницької області задовольнити.

Постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 05 листопада 2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.