Справа № 805/5150/14
Суддя: Блохін А. А.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лазарєв В.В.
Суддя-доповідач - Блохін А. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року справа №805/5150/14

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Міронової Г.М.,Юрко І.В., секретаря Корадо А.А., представника відповідача Кирильченко Я.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 на ухвалу про повернення уточнених позовних вимог від 02.07.2014 року та постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 року в адміністративній справі № 805/5150/14 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Мар'їнського районного відділу Головного управління МВС України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу № 30 о/с від 30.01.2012 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Мар'їнського районного відділу Головного управління МВС України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу № 30 о/с від 30.01.2012 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він, майор міліції, проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Мар'їнського районного відділу Головного управління МВС України в Донецькій області. Наказом відповідача № 30 о/с від 30.01.2012 року його звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Позивач вважає його звільнення протиправним, оскільки відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, а саме: його не було ознайомлено з матеріалами службового розслідування та не відібрано відповідних пояснень. Причини його звільнення, наведені в наказі № 30 о/с від 30.01.2012 року, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки ніякого порушення дисципліни з його боку не було. Щодо порушеної кримінальної справи, позивач, посилаючись на приписи Конституції України зазначив, що особа вважається винною у вчиненні злочину, якщо є обвинувальний вирок суду.

У зв'язку з чим позивач звернувся до суду із даними позовом, в якому з урахуванням уточнень, просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 30 о/с від 30.01.2012 року, зобов'язати відповідача поновити його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.03.2014 року.

02.07.2014 року позивачем в судовому засіданні заявлено клопотання про уточнення позовних вимог, в якому останній також просив визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС України в Донецькій області від 11 січня 2012 року № 54 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Мар'їнського РВ та їх покарання».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 року заяву ОСОБА_3 про зміну ( уточнення ) позовних вимог від 02 липня 2014 року повернуто позивачеві.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Мар'їнського районного відділу Головного управління МВС України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу № 30 о/с від 30.01.2012 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено повністю.

Позивач не погодився з ухвалою та постановою суду першої інстанції, подав апеляційні скарги, в яких просив скасувати ухвалу та постанову суду першої інстанції через порушення норм процесуального та матеріального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважає рішення суду першої інстанції законними та обґрунтованими.

Позивач, його представник, представник відповідача - Мар'їнського районного відділу Головного управління МВС України в Донецькій області про час і місце розгляду срави повідомлені належним чином, але своїм правом бути присутніми при судовому розгляді справи не скористались.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, обговорила доводи апеляційних скарг і дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_3 з 21.02.1995 р. по 31.01.2012 р. у відповідності зі статтею 16 Закону України від 20.12.1990 р. № 565-ХІІ «Про міліцію» проходив службу в органах внутрішніх справ. Остання посада - старший оперуповноважений сектору карного розшуку Мар'їнського районного відділу ГУМВС України в Донецькій області, спеціальне звання - «майор міліції».

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 11.01.2012 № 54 (а.с.104-106) за особисту недисциплінованість, невиконання вимог Присяги, Етичного кодексу та Кодексу честі працівника ОВС, ст.ст. 2, 10 Закону України «Про міліцію», ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України в частині обов'язкового дотримання вимог чинного законодавства України, скоєння вчинку, несумісного з перебуванням в ОВС, порушення норм професійної і службової етики старшого оперуповноваженого СКР Мар'їнського РВ майора міліції ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільненя з органів внутрішніх справ.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області по особовому складу від 30.01.2012 р. № 30 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) старшого оперуповноваженого СКР Мар'їнського РВ майора міліції ОСОБА_3 з 31.01.2012 року (а.с. 107). В якості підстав зазначені: наказ ГУМВС України в Донецькій області від 11.01.2012 р. № 54 та рішення кадрової комісії ГУМВС України в Донецькій області від 24.01.2012 року.

Підставою для видання зазначених наказів став висновок службового розслідування від 03.01.2012 року, затверджений начальником ГУМВС України в Донецькій області 04.01.2012 року, у якому зазначено, що 29.12.2011 року о 14:00 працівниками УВБ в Донецькій області УВБ МВС України спільно з керівництвом ГУМВС в області на виїзді з м. Горлівки було затримано автомобіль «КІА-Сегаtо» н/з НОМЕР_1 під керуванням старшого оперуповноваженого СКР Мар'їнського РВ майора міліції ОСОБА_3

Із зазначеного автомобіля було вилучено 2 медичні шприци ємністю 5 мл. з прозорою рідиною і 1 шприц ємністю 10 мл. з рідиною коричневого кольору, що знаходилися під переднім пасажирським сидінням, та які в подальшому згідно висновків експертів визнані наркотичними засобами. При особистому огляді ОСОБА_3 з кишені його куртки було вилучено 1000 грн., що використовувались під час оперативної закупівлі.

Того ж дня ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 115 КПК України. 31.12.2011 постановою Ц-Міського районного суду м. Горлівки, відносно останнього було обрано запобіжний захід - взяття під варту з утриманням в Артемівському слідчому ізоляторі УДДУПВП в Донецькій області.

Позивач оскаржив наказ ГУМВС України в Донецькій області по особовому складу від 30.01.2012 р. № 30 о/с про звільнення його з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 «є» (за порушення дисципліни), як такий, що суперечить вимогам чинного законодавства.

На вимогу суду представником відповідача у судове засідання від 27.05.2014 року була надана копія наказу № 54 від 11.01.2012 року «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Мар'їнського РВ та їх покарання».

З зазначеною копією наказу представник позивача був ознайомлений лише 01.07.2014 року.

02.07.2014 року позивачем в судовому засіданні заявлено клопотання про уточнення позовних вимог, в якому останній також просив визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС України в Донецькій області від 11 січня 2012 року № 54 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Мар'їнського РВ та їх покарання».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 року заяву ОСОБА_3 про зміну ( уточнення ) позовних вимог від 02 липня 2014 року повернуто позивачеві.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що зі змісту заяви від 02.07.2014 року позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС України в Донецькій області від 11 січня 2012 року № 54 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Марийського РВ та їх покарання», тобто заявляє нові вимоги, а отже змінює предмет та підставу адміністративного позову. Приймаючи до уваги, що судовий розгляд по суті даної адміністративної справи розпочався 05.06.2014 року і до цього часу позивачем не було заявлено зазначених вимог, позивач не має права змінювати предмет та підстави заявленого адміністративного позову.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

За нормами ст. 51 КАС України позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У відповідності до ст. 137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Статут) службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 2 Статуту дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України.

Порядок проведення службових розслідувань визначений Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом МВС України від 06 грудня 1991 року № 552.

У відповідності до пункту 2 зазначеної Інструкції, завданням службового розслідування є повне, об'єктивне і всебічне розслідування обставин порушень, скоєних особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, виявлення причин і умов, що сприяли їхньому скоєнню, встановлення винних і забезпечення правильного застосування чинних нормативних актів для того, щоб кожних винний був притягнутий до відповідальності, а жоден невинний не постраждав. Службове розслідування має сприяти дотриманню законності, викореню випадків її порушення, а також вихованню в особового складу органів внутрішніх справ почуття точного і безумовного дотримання законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУМВС України в Донецькій області по особовому складу від 30.01.2012 р. № 30 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) старшого оперуповноваженого СКР Мар'їнського РВ майора міліції ОСОБА_3 з 31.01.2012 року (а.с. 107). В якості підстав зазначені: наказ ГУМВС України в Донецькій області від 11.01.2012 р. № 54 та рішення кадрової комісії ГУМВС України в Донецькій області від 24.01.2012 року.

З вищевказаного вбачається, що виданню спірного наказу передувало проведення службового розслідування та видання наказу № 54 від 11.01.2012 року. Таким чином, проведення службового розслідування та видання наказів № 54 від 11.01.2012 року. № 30ос від 30.01.2012 р. є невід'ємними складовими процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що зі змісту заяви від 02.07.2014 року, якою позивач просив також визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Донецькій області від 11 січня 2012 року № 54 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Мар'їнського РВ та їх покарання», тобто заявляє нові вимоги, не можна визнати обґрунтованим та законним. У даному випадку позивач уточнив позовні вимоги в межах предмету спору, а саме поновлення його на роботі.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі також зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Оскільки суд першої інстанції не виконав покладених на нього функцій і не перевірив належним чином заяву позивача від 02.07.2014 року, ухвала суду від суду від 02.07.2014 року про повернення заяви ОСОБА_3 про уточнення позовних вимог від 02 липня 2014 року, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 204 КАС України, слід скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що встановленими проведеним службовим розслідуванням, обставинами підтверджено скоєння ОСОБА_3 вчинку, що суперечить вимогам статей 1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС, Присяги, Етичного кодексу та Кодексу честі працівника ОВС, а отже, за своєю суттю є порушенням дисципліни.

Оскільки порушення службової дисципліни, інкриміноване позивачу, було пов'язано з обвинуваченням у вчиненні злочину, то, відповідно до положень частини 6 статті 21 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII з наступними змінами, звільнення працівника міліції зі служби у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили.

Пунктом 19 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 6 грудня 1991 року № 552, чинної на час існування спірних правовідносин, було встановлено, що у випадку порушення кримінальної справи у відношенні працівників органів внутрішніх справ рішення про притягнення їх до дисциплінарної відповідальності приймаються тільки після встановлення їх винності або невинності у відповідності з законом, якщо цими працівниками не допущено порушень, за які можуть бути застосовані міри, передбачені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.

Не звертаючи уваги на зазначені норми закону, суд першої інстанції зазначив, що посилання позивача на відсутність обвинувального вироку щодо нього як на доказ відсутності його вини, суд визнає необгрунтованими, оскільки ця обставина не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту ОВС України, перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2011 року постановою Центрально-Міського районного суду м. Горлівки відносно позивача було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту з утриманням в Артемівському слідчому ізоляторі УДЦУПВП в Донецькій області.

На запити відповідача до прокуратури м. Горлівки Донецької області як органу, що проводив досудове розслідування кримінальної справи (вих. № 10/4159 від 30.12.2011), про можливість зустрічі з ОСОБА_3 для відібрання пояснень відповіді не отримав.

Висновок службового розслідування від 03.01.2012р. був надісланий на адресу прокуратури м. Горлівки 17.01.2012р., що підтверджується журналом вихідної кореспонденції (а.с. 93-94).

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем були дотримані положення Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при проведенні службового розслідування та вирішенні питання про дисциплінарну відповідальність позивача, не можна визнати обґрунтованим та законним.

Обґрунтовуючи своє рішення суд, першої інстанції також зазначив, що наказ ГУМВС України в Донецькій області від 11 січня 2012 року № 54 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Мар'їнського РВ та їх покарання» є чинним та ніким не скасований, більш того, взагалі не оскаржувався позивачем. Тому суд визнав відсутніми підстави для скасування наказу ГУМВС України в Донецькій області від 30.01.12 № 30 о/с «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_3

Між тим, ухвалу суду першої інстанції від 02.07.2014 року, яка передувала постановленню вказаного рішення про повернення заяви ОСОБА_3 про уточнення позовних вимог від 02 липня 2014 року, якою позивач просив також визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Донецькій області від 11 січня 2012 року № 54, не можна вважати обґрунтованою та законною.

За таких обставин ухвала про повернення уточнених позовних вимог від 02.07.2014 року та постанова Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 року у адміністративній справі № 805/5150/14 підлягають скасуванню з направленням справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.3, ст.202 ч.1 п.3, п. 4 ч.1 ст. 204, ст.205 ч.2, ст. 207, ст. 212, ст. 254 ч.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 на ухвалу про повернення уточнених позовних вимог від 02.07.2014 року та постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 року у адміністративній справі № 805/5150/14 - задовольнити частково.

Ухвалу про повернення уточнених позовних вимог від 02.07.2014 року та постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 року у адміністративній справі № 805/5150/14 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Мар'їнського районного відділу Головного управління МВС України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу № 30 о/с від 30.01.2012 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного набирає законної сили з моменту постановлення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Г.М. Міронова

І.В. Юрко