Справа № 372/2086/14-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/2086/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Мостовий Р.П.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі: Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Великодмитровицької сільської ради на постанову Обухівського районного суду Київської області від 19.11.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Великодмитровицької сільської ради про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Великодмитровицької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 19.12.2013 року № 495.31.VI про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства в межах с. Великі Дмитровичі; зобов'язання прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в межах с. Великі Дмитровичі, яка знаходиться в фактичному користуванні позивачки.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 19.11.2014 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Великодмитровицька сільська рада подали апеляційну скаргу, в якій просять апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, що є безумовними підставами для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 1992 року позивачка придбала житловий будинок в с. Великі Дмитровичі Обухівського району Київської області, що підтверджується копією договору.

26 січня 2008 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26 березня 1992 року отримала витяг про реєстрацію за нею права власності на нерухоме майно (будинок) по АДРЕСА_1 Обухівського району Київської області, що підтверджується копією витягу (а.с.15).

14 липня 2010 року позивачка на підставі рішення відповідача від 04 листопада 2008 року отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1603 га. в АДРЕСА_1, що підтверджується копією акту (а.с.13).

21 листопада 2011 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що підтверджується копією заяви (а.с.6).

28 грудня 2012 року відповідач своїм рішенням № 248.22.VI відмовив позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що підтверджується копією рішення (а.с.7).

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 27.05.2013 року скасовано рішення № 248.22.VI від 28.12.2012 року і зобов'язано Великодмитровицьку сільську раду розглянути заяву позивача від 21.11.2011 року з врахуванням обставин, встановлених вказаним судовим рішенням, що набрало законної сили.

На виконання постанови суду від 27.05.2013 року відповідачем 19 липня 2013 року було повторно розглянуто заяву позивача від 21.11.2011року та знову прийнято рішення № 435.28.VI про відмову в наданні земельної ділянки площею 0,0900 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_2, з посиланням на ту обставину, що відповідно до законодавства України землями комунальної власності в межах населеного пункту розпоряджаються органи місцевого самоврядування.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 14.10.2013 року рішення № 435.28.VI скасовано та зобов'язано Великодмитровицьку сільську раду протягом місяця з дня набранням постановою законної сили, розглянути заяву позивачки про надання їй земельної ділянки в с. Великі Дмитровичі, Обухівського району Київської області.

Разом з тим, приймаючи 19.12.2013 року спірне рішення «Про розгляд постанови Обухівського районного суду від 14.10.2013 року» № 496.28.VI відповідач знову відмовив позивачці в наданні земельної ділянки площею 0,0900 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, оскільки відповідно до законодавства України землями комунальної власності в межах населеного пункту розпоряджаються органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 116 ЗК України (в редакції на момент вирішення спору) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання надання земельної ділянки в оренду вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

За ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної державної адміністрації або ради за місцем знаходження земельної ділянки; у заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання; відповідна адміністрація або рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки надає дозвіл на розробку проекту її відведення або надає мотивовану відмову у його наданні; підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, що не відповідає рішенню прийнятому відповідачем.

Проте, відмовляючи в задоволенні заяви позивача відповідач в спірному рішенні не врахував вимог згаданих вище постанов Обухівського районного суду Київської області (з аналогічного питання) та не надав вмотивовану відмову, встановлену ст. 118 ЗК України, що вказує на незаконність оспорюваного рішення.

За таких обставин, судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для скасування спірного рішення в зв'язку з його необґрунтованістю (невмотивованістю).

Відповідно ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу державної влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Проте, задовольняючи позов в частині зобов'язання прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд першої інстанції фактично перебрав на себе повноваження Великодмитровицької сільської ради, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 5 Закону визначає повноваження районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

За таких обставин, суд першої інстанції з метою належного захисту прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивачки, повинен був прийти до висновку про необхідність зобов'язання Великодмитровицької сільської ради повторно розглянути заяву позивачки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо оформлення документів, які посвідчують право власності на спірну земельну ділянку та прийняти у відповідності з вимогами чинного законодавства мотивоване рішення з врахуванням вимог ст. 118 ЗК України та даного судового рішення.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення помилково застосовано норми чинного законодавства.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з деяким порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні.

Керуючись статтями 160,195,196,198, 201, 205, 206, 212 КАС України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області - задовольнити частково.

Змінити постанову Обухівського районного суду Київської області від 19.11.2014 року, виклавши третій абзац резолютивної частини наступним чином:

«Зобов'язати Великодмитровицьку сільську раду Обухівського району Київської області у визначений законом строк повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства в межах с. Великі Дмитровичі, яка знаходиться в фактичному користуванні позивачки та прийняти у відповідності з вимогами чинного законодавства мотивоване рішення з врахуванням вимог ст. 118 ЗК України та обставин, встановлених даною постановою.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 14.01.2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.