Справа № 823/3818/13-а
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року справа № 823/3818/13-а

16 год. 01 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Коваленка В.І.,

за участю секретаря - Савости С.В.,

за участю представників:

позивача - Клєпікової В.Г., Войналовіча В.А. за довіреностями,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Янтарь» до сектору у Черкаській області Державної інспекції України з контролю за цінами про визнання недійсним рішення про застосування економічних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Янтарь» звернулось до суду з адміністративним позовом до сектору у Черкаській області Державної інспекції України з контролю за цінами про визнання недійсним рішення про застосування економічних санкцій № 154 від 16.09.2010р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами перевірки встановлено застосування тарифів на обслуговування будинку №9 по вул. Благовіщенській в м. Золотоноша Черкаської області, не затверджених рішенням органу місцевого самоврядування. Рішенням відповідача від 16.09.2010р. № 154, прийнятим на підставі акта перевірки, у позивача вилучено в дохід бюджету необґрунтовано одержану виручку у сумі 3 057 грн. 49 коп. та застосовано штраф у сумі 6 114 грн. 98 коп. Вказане рішення позивач вважає протиправним, оскільки сам факт застосування не затверджених органом місцевого самоврядування тарифів на послуги з утримання будинків не свідчить про одержання необґрунтованої виручки. Відповідачем при проведенні перевірки одержання необґрунтованої виручки на розрахунковий рахунок позивача чи в касу підприємства не перевірялось, тому факт її одержання є недоведеним. Крім того, відповідач повинен був прийняти рішення про застосування фінансових і адміністративних санкцій лише у разі невиконання протягом 30 діб від дня одержання припису виявлених порушень, тому не мав права застосовувати санкції щодо порушень, усунених на виконання припису. За вказаних обставин позивач вважає прийняте рішення незаконним та просить його скасувати.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач подав заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що проведеною перевіркою дотримання порядку формування та застосування тарифів на житлово-комунальні послуги встановлено факт встановлення та застосування тарифів на обслуговування будинку без затвердження виконавчим комітетом Золотоніської міської ради, що є порушенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 -IV від 24.06.2004р. та постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». В результаті вказаних порушень позивачем необґрунтовано одержано виручку на загальну суму 3 057 грн. 49 коп., що відповідно до статей 13 та 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» є порушенням державної дисципліни цін. У зв'язку з цим оскаржуване рішення є законним і скасуванню не підлягає.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, хоча про дату час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників позивача, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до такого висновку.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що приватне акціонерне товариство «Янтарь», ідентифікаційний код 03356795, зареєстровано 06.10.1995р. як суб'єкт господарювання.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до плану роботи Державної інспекції з контролю за цінами в Черкаській області на III квартал 2010 року посадовою особою Державної інспекції з контролю за цінами в Черкаській області на підставі посвідчення № 1776 від 09.08.2010р. проведена перевірка позивача на предмет дотримання порядку формування, встановлення та застосування тарифів на житлово-комунальні послуги.

За результатами зазначеної перевірки складено акт № 1776 від 10.09.2010р. яким зафіксовано, що рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 237 від 24.04.2009р. «Про тарифи на житлово-комунальні послуги» з 01.05.2009р. затверджено тариф на послуги з утримання 2-9-ти поверхових житлових будинків у розмірі 1,45 грн./кв. м. При цьому, наказом позивача № 37 від 30.04.2009р. «Про встановлення тарифу за надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в окремих будинках» встановлено тариф 1,58 грн./кв. м. та застосовано при нарахуванні вартості послуг з утримання будинку № 9 по вул. Благовіщенській в м. Золотоноша Черкаської області.

Як вбачається з акту перевірки рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 193 від 15.04.2010р. «Про затвердження розрахунку корегування тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій» з 01.06.2010р. затверджено тариф на послуги з утримання багатоповерхових будинків без ліфта та квартир перших поверхів будинків з ліфтами у розмірі 1,64 грн./кв. м. При цьому, наказом позивача № 49а від 25.05.2010р. встановлено тариф у розмірі 1,79 грн./кв. м. та застосовано при нарахуванні вартості послуг з утримання по вищевказаному будинку.

За висновком перевірки, вказаними діями позивач порушив вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004р. та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» № 529 від 20.05.2009р., внаслідок чого одержав необґрунтовану виручку від зайво нарахованої плати за послуги з утримання будинку № 9 по вул. Благовіщенській в м. Золотоноша Черкаської області за період з 01.09.2009р. по 01.09.2010р. у сумі 2 433 грн. 51 коп. та за період з 01.06.2010р. по 01.09.2010р. у сумі 623 грн. 98 коп., а всього 3 057 грн. 49 коп.

На підставі акту перевірки, відповідно до статті 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» відповідачем винесено рішення № 154 від 16.09.2010р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, яким вирішено вилучити у позивача у дохід бюджету необґрунтовано одержану виручку у сумі 3 057 грн. 49 коп. та штраф у сумі 6 114 грн. 98 коп.

Досліджуючи обставини правомірності прийняття спірного рішення, судом встановлено, що основні принципи встановлення і застосування цін і тарифів та організацію контролю за їх дотриманням на території республіки визначав Закон України «Про ціни і ціноутворення» від 3 грудня 1990 року № 507-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 7 Закон України «Про ціни і ціноутворення» передбачено, що вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

В силу положень статті 8 Закон України «Про ціни і ціноутворення» державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-1V від 24.06.2004р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на органи місцевого самоврядування покладено обов'язок по встановленню та затвердженню цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) відносяться до житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом, при цьому житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території, відносяться до другої групи.

Порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги визначений статтею 31 вказаного Закону, згідно якої порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Як вбачається з матеріалів справи, рішеннями виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 237 від 24.04.2009р. та № 193 від 15.04.2010р. (набрало чинності 01.06.2010р.) затверджено тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, а саме: для багатоповерхових будинків без ліфта в розмірі 1 грн. 45 коп./кв. м. у період з 01.05.2009р. по 31.05.2010р. та у період з 01.06.2010р. по 01.09.2010р. 1 грн. 64 коп./кв. м., відповідно.

В той же час, позивач видав накази №37 від 30.04.2009р. та №49а від 25.05.2010р., якими встановив плату за вказані послуги по будинку №9 по вул. Благовіщенській в м. Золотоноша в розмірі 1 грн. 58 коп./кв. м. та 1 грн. 79 коп./кв. м., відповідно.

З наведеного вбачається, що позивач у період з 01.09.2009р. по 01.09.2010р. застосовував тарифи в більшому розмірі ніж затверджено рішеннями виконавчого комітету Золотоніської міської ради.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідальність за порушення державної дисципліни цін передбачена статтею 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення», відповідно до якої вся необґрунтовано отримана підприємством сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації.

Згідно пункту 1.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України та Міністерства фінансів України № 298/519 від 03 грудня 2001 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог закону.

Відповідно до пункту 2.1 зазначеної Інструкції (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) необґрунтовано одержана суб'єктом підприємницької діяльності сума виручки, що підлягає вилученню в дохід бюджету, обчислюється: при порушенні порядку встановлення і застосування цін (тарифів), що регулюються уповноваженими органами, - як різниця між фактичною виручкою від реалізації продукції (послуг, робіт) та її вартістю за цінами і тарифами, сформованими згідно з вимогами законодавства; при неправомірному застосуванні вільних цін замість фіксованих або регульованих (декларованих) - як різниця між фактичною виручкою від реалізації продукції (послуг, робіт) і вартістю від реалізації продукції (послуг, робіт) за цінами, які повинні застосовуватись згідно з вимогами законодавства; при неправомірному застосуванні цін (тарифів) суб'єктами господарювання за види послуг (робіт), які не передбачені визначеними нормативно-правовими актами, що встановлюють для них відповідні переліки платних послуг, - уся сума незаконно стягнутих коштів; при включенні у вартість продукції та послуг, ціни на які регулюються, фактично не виконаних послуг (робіт) або виконаних не в повному обсязі - як різниця між одержаною виручкою від реалізації і вартістю продукції та послуг, визначеною відповідно до нормативів, з урахуванням фактичних обсягів виконання.

Аналіз наведених положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що санкції за порушення законодавства про ціноутворення підлягають застосуванню за умови встановлення фактичного одержання підприємством коштів за надані послуги.

За даними акту перевірки № 1776 від 10.09.2010р. розрахунок необґрунтовано одержаної позивачем виручки розраховано відповідачем як різницю між нарахованою платою за послуги та платою, яка встановлена рішеннями виконавчого комітету Золотоніської міської ради №237 від 24.04.2009р. та №193 від 15.04.2010р.

Досліджуючи в судовому засіданні фактичне одержання позивачем виручки на рахунок чи в касу підприємства, судом встановлено, що у період з 01.09.2009р. по 01.09.2010р. позивач нарахував плату за надані комунальні послуги мешканцям будинку №9 по вул. Благовіщенська, 9 в м. Золотоноша у сумі 38 047 грн. 41 коп. При цьому, споживачами фактично сплачено позивачу 27 759 грн. 04 коп. Несплаченою станом на 01.09.2010р. залишилась заборгованість у розмірі 10 288 грн. 37 коп.

Отже, позивач фактично у повному обсязі не отримав виручку за надані комунальні послуги у будинку №9 по вул. Благовіщенська в м. Золотоноша.

Із зазначеного слідує висновок, що контролюючий орган не перевіряв одержання позивачем на розрахунковий рахунок (та) або в касу виручки за надані комунальні послуги, отже належним чином не встановив суму необґрунтовано одержаної виручки.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на вказане, суд не наділений повноваженнями заміняти контролюючий орган та самостійно визначати і нараховувати розмір необґрунтовано одержаної виручки.

Отже, вжиті судом заходи по встановленню обставин одержання позивачем виручки від надання комунальних послуг свідчать на користь позивача, оскільки в ході судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень не виконав покладеного на нього обов'язку та не довів правомірності спірного рішення, як того вимагають положення частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що за змістом положень пунктів 7, 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 5 квітня 2007 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на підставі акта, який складено за результатами здійснення планового заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, протягом п'яти робочих днів з дня завершення заходу складається припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Приписом визнається обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку

Пунктом 1 статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

Отже, законом передбачено, що складення припису не тягне за собою автоматичне накладення штрафних санкцій, а лише зобов'язує суб'єкта господарювання усунути виявлені порушення законодавства у визначені строки. У разі невиконання вимог припису до суб'єкта господарювання застосовуються штрафні санкції.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем 16.09.2010р. складено припис № 150 про усунення згаданих порушень законодавства, яким позивачу надано місячний строк для усунення виявлених порушень.

Однак, в цей же день відповідачем прийнято рішення № 154 від 16.09.2010р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, чим порушено вимоги вищевказаного закону.

Таким чином, відповідачем суму необґрунтовано одержаної виручки сформовано всупереч положенням законодавства. Рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Черкаській області № 154 від 16.09.2010р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін прийнято з порушенням Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 5 квітня 2007 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Черкаській області № 154 від 16.09.2010р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін та вилучення у відкритого акціонерного товариства «Янтар» 3 057 (три тисячі п'ятдесят сім) грн. 49 коп. необґрунтовано одержаної виручки та 6 114 (шість тисяч сто чотирнадцять) грн. 98 коп. штрафу.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства «Янтарь», ідентифікаційний код 03356795, 3 (три) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Коваленко

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2015р.