Справа № 826/10811/14
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2014 року у справі за позовом Пенсійного фонду України до Державної фінансової інспекції України про визнання протиправною та скасування вимоги в частині,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Державної фінансової інспекції України про визнання протиправною та скасування вимоги в частині.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2014 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано пункти 2 та 3 вимоги Державної фінансової інспекції України від 14 січня 2014 року № 04-14/45.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 2.6 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ України на ІІІ квартал 2013 року, на підставі направлень від 06 вересня 2013 року №1718-1720 у період з 09 вересня 2013 року по 25 листопада 2013 року (із зупиненням з 25 вересня 2013 року по 07 жовтня 2013 року та з 28 жовтня 2013 року по 19 листопада 2013 року), посадовими особами ДФІ України проведено ревізію використання бюджетних коштів, передбачених Пенсійному фонду України на дотації на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами, та покриття дефіциту коштів Пенсійного фонду України для виплати пенсій, за період з 01 січня 2011 року по 01 вересня 2013 року.

За результатами проведеної ревізії складено Акт № 04-23/217 від 02 грудня 2013 року (далі по тексту - Акт ревізії).

На підставі висновків Акту ревізії, відповідачем пред'явлено позивачу вимогу, викладену в листі від 14 січня 2014 року № 04-14/45 (далі - вимога) про усунення виявлених ревізією порушень.

В пункті 2 названої вимоги, зазначено, що, в порушення статті 87 Бюджетного кодексу України, законів України про Державний бюджет на відповідні роки, управліннями ПФУ протягом 2011 - 2013 років проведено виплати пенсій працівникам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день в металургії та на відкритих гірничих роботах за рахунок державного бюджету на суму 330194030,27 грн., чим завдано збитки державному бюджету на вказану суму, у зв'язку з чим ПФУ зобов'язано усунути порушення бюджетного законодавства у сумі 330194030,27 грн. із урахуванням направленого останньому попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства від 14 січня 2014 року №04-14/46.

Також в пункті 3 вимоги зазначено, що, в порушення статей 30, 87 Бюджетного кодексу України ПФУ, не здійснено перерахування до державного бюджету повернутих пенсіонерами переплат пенсій на суму 3118508,51 грн., що виплачувались за рахунок коштів державного бюджету, а спрямовано їх на фінансування поточних виплат пенсій та допомог, чим завдано збитків державному бюджету на вказану суму, у зв'язку з чим ПФУ зобов'язано повернути до державного бюджету, у встановленому законодавством порядку повернуті пенсіонерами переплати пенсій у сумі 3118508,51 грн.

Проведеною ревізією встановлено, що у період з 2011 по вересень 2013 року Законами України про Державний бюджет на відповідні роки ПФУ затверджені бюджетні призначення по КПКВ 2506020 «Дотації на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами» для здійснення видатків відповідно до підпункту «а» пункту 9 статті 87 Бюджетного кодексу України - виплату пенсій військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу строкової служби та членам їхніх сімей, пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, іншим особам, визначеним законом; сплату до Пенсійного фонду України страхових внесків за окремі категорії осіб, передбачені законом; виплату доплат, надбавок, підвищень до пенсій, додаткових пенсій, пенсій за особливі заслуги перед Україною, встановлених законом.

Розпорядником коштів державного бюджету за бюджетною програмою КПКВ 2506020 «Дотації на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами» є ПФУ.

Під час проведення ревізії ПФУ з питань дотримання законодавства при виконанні основних функцій та завдань, визначених в установчих документах, в частині здійснення контролю за призначенням застрахованим особам пенсій, виплата яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, проведено зустрічні звірки в міських / районних управліннях ПФУ щодо документального та фактичного підтвердження операцій та розрахунків по виплаті за рахунок коштів державного бюджету пенсій працівникам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день в металургії та на відкритих гірничих роботах.

Посилаючись на абзац 5 підпункту 1 пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України від 09.07.2003р. №1058-ІV), згідно з яким виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, ДФІ України дійшла висновку про завдання державному бюджету матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 330194030,27 грн., яка складається з сум пенсій, виплачених зазначеними управліннями ПФУ за рахунок коштів державного бюджету пенсіонерам, які були зайняті повний робочий день в металургії та на відкритих гірничих роботах, що є порушенням статті 87 Бюджетного кодексу України та Законів України про державний бюджет на відповідний рік.

Однак, відповідно до визначень, закріплених у статті 1 БК України:

бюджет - це план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду;

бюджетна класифікація - єдине систематизоване згрупування доходів, видатків, кредитування, фінансування бюджету, боргу відповідно до законодавства України та міжнародних стандартів;

бюджетна програма - сукупність заходів, спрямованих на досягнення єдиної мети, завдань та очікуваного результату, визначення та реалізацію яких здійснює розпорядник бюджетних коштів відповідно до покладених на нього функцій;

головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу, отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Відповідно до приписів статті 10 БК України, видатки та кредитування бюджету класифікуються за:

1) бюджетними програмами (програмна класифікація видатків та кредитування бюджету);

2) ознакою головного розпорядника бюджетних коштів (відомча класифікація видатків та кредитування бюджету);

3) функціями, з виконанням яких пов'язані видатки та кредитування бюджету (функціональна класифікація видатків та кредитування бюджету).

Програмна класифікація видатків та кредитування бюджету використовується у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі. Програмна класифікація видатків та кредитування державного бюджету (місцевого бюджету) формується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики (місцевим фінансовим органом), за пропозиціями, поданими головними розпорядниками бюджетних коштів під час складання проекту закону про Державний бюджет України (проекту рішення про місцевий бюджет) у бюджетних запитах.

Відомча класифікація видатків та кредитування бюджету містить перелік головних розпорядників бюджетних коштів для систематизації видатків та кредитування бюджету за ознакою головного розпорядника бюджетних коштів. На основі відомчої класифікації видатків та кредитування бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, складає та веде єдиний реєстр розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів.

Головні розпорядники бюджетних коштів визначають мережу розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів з урахуванням вимог щодо формування єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів і одержувачів бюджетних коштів та даних такого реєстру.

Згідно статті 20 БК України, у бюджетному процесі програмно-цільовий метод застосовується на рівні державного бюджету та на рівні місцевих бюджетів (за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідної місцевої ради). Особливими складовими програмно-цільового методу у бюджетному процесі є бюджетні програми, відповідальні виконавці бюджетних програм, паспорти бюджетних програм, результативні показники бюджетних програм.

Бюджетні програми визначаються головними розпорядниками бюджетних коштів з урахуванням положень частини другої статті 21 і пункту 2 частини п'ятої статті 22 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 22 БК України, закріплено, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Головні розпорядники коштів Державного бюджету України визначаються відповідно до пункту 1 частини 2 цієї статті та затверджуються законом про Державний бюджет України шляхом встановлення їм бюджетних призначень.

У той же час, частиною 1 та 2 статті 23 БК України, закріплено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України, а бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі статтею 30 БК України, видатки та кредитування Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, пов'язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтею 87 цього Кодексу.

Статтею 87 БК України, визначені видатки, що здійснюються з Державного бюджету України.

Так, до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67 -1 цього Кодексу) веред інших, належать видатки, зокрема, на соціальний захист та соціальне забезпечення, до яких входять:

виплата пенсій військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу строкової служби та членам їхніх сімей, пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, іншим особам, визначеним законом; сплату до Пенсійного фонду України страхових внесків за окремі категорії осіб, передбачені законом; виплату доплат, надбавок, підвищень до пенсій, додаткових пенсій, пенсій за особливі заслуги перед Україною, встановлених законом;

Відповідно до положень розділу ІХ Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV Пенсійний фонд має свій бюджет - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Джерелами формування коштів Пенсійного фонду згідно з частиною 1 статті 72 названого Закону є:

1) надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у розмірах, визначених законом, крім частини страхових внесків, що спрямовується до накопичувальної системи пенсійного страхування;

2) інвестиційний дохід, який отримується від інвестування резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах;

3) кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом;

3-1) кошти, сплачені виконавчій дирекції Пенсійного фонду за надання послуг з адміністрування Накопичувального фонду та послуг недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення;

4) суми від фінансових санкцій та пені (крім сум пені, сплачених роботодавцем за несвоєчасне перерахування з його вини сум страхових внесків застрахованої особи до накопичувальної системи пенсійного страхування), застосованих відповідно до цього Закону та інших законів до юридичних та фізичних осіб за порушення встановленого порядку нарахування, обчислення і сплати страхових внесків та використання коштів Пенсійного фонду, а також суми адміністративних стягнень, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за ці порушення;

5) благодійні внески юридичних та фізичних осіб;

6) добровільні внески;

7) інші надходження відповідно до законодавства.

У той же час, частиною 2 названої статті закріплено, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Використання коштів Пенсійного фонду також врегульовано положеннями статті 73 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV, а саме на:

1) виплату пенсій, передбачених цим Законом;

2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом;

3) фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду;

4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій;

5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом, забороняється.

Відповідно до частини 4 статті 71 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV порядок розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду встановлюється правлінням Пенсійного фонду.

На реалізацію наведеної відсилочної норми правлінням Пенсійного фонду України 31 серпня 2009 року прийнято постанову № 21-2, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 23 вересня 2009 року за № 897/16913, якою затверджено Порядок розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України (далі по тексту - Порядок №21-2).

Підпунктом 1.1 названого Порядку, визначено, що він регулює питання розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України (далі - Пенсійний фонд), а також відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду.

Підпунктом 2.1 Порядку №21-2, закріплено, що основними складовими бюджету Пенсійного фонду є доходна та видаткова частини бюджету.

Доходи бюджету Пенсійного фонду класифікуються за такими основними групами:

власні надходження;

кошти Державного бюджету України;

кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

кошти Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Доходи Пенсійного фонду мають цільове призначення і спрямовуються виключно на фінансування пенсійних виплат та інших виплат, які пов'язані із функціонуванням системи пенсійного забезпечення.

Видатки бюджету Пенсійного фонду класифікуються за такими основними групами:

видатки за рахунок власних надходжень;

видатки за рахунок коштів Державного бюджету України;

видатки за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

видатки за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Підпунктом 2.1.9 Порядку №21-2, проект бюджету Пенсійного фонду на наступний рік подається на розгляд та погодження до заінтересованих міністерств, визначених Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007р. № 950 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2009р. № 712).

У свою чергу проект постанови Кабінету Міністрів України про затвердження бюджету Пенсійного фонду на наступний рік подається в установленому порядку Міністру праці та соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.

У редакції Порядку №21-2 від 19 грудня 2011 року, проект постанови Кабінету Міністрів України про затвердження бюджету Пенсійного фонду на наступний рік подається в установленому порядку Віце-прем'єр-міністру України - Міністру соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.

У відповідності до наведених положень, постановами Кабінету Міністрів України від 09 червня 2011 року №643, від 08 лютого 2012 року №69 та від 11 лютого 2013 року №101 були затверджені бюджети Пенсійного фонду України на 2011, 2012 та 2013 роки відповідно.

Зі змісту названих постанов вбачається, що за рахунок коштів Державного бюджету України передбачено видатки на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами, що відповідає найменуванню відомчої і програмної класифікаціям видатків, які зазначені у Законах України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Крім того, аналізуючи наведені положення Порядку №21-2, саме на стадії підготовки проекту бюджету Пенсійного фонду України, останній визначає межі коштів, які надійдуть з Державного бюджету України та робить це з урахуванням положень закону України про Державний бюджет України на відповідний рік щодо встановлення Пенсійному фонду України певного розміру дотації на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами, відповідні профільні міністерства перевіряють показники бюджету з урахуванням положень чинного законодавства, в тому числі Бюджетного кодексу України, а Кабінет Міністрів України затверджуючи своєю постановою бюджет підтверджує його складання у відповідності до вимог нормативно-правових актів, які регулюють такі правовідносини.

Отже, правильність включення Пенсійним фондом України сум пенсій, сплачених пенсіонерам, які працювали в металургії та на відкритих гірничих роботах, до видатків Пенсійного фонду, які проводяться за рахунок Державного бюджету України, перевіряється на стадії прийняття бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем статті 87 БК України, законів України про Державний бюджет України на 2011, 2012 та 2013 роки та завдання внаслідок порушення названих законів збитків державному бюджету є помилковим.

Перевіряючи правомірність висновків ДФІ України, які стали підставою для направлення вимоги щодо повернення до державного бюджету у встановленому законодавством порядку повернуті пенсіонерами переплати пенсій в сумі 3118508,51 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Під час проведення ревізії позивача з питань дотримання законодавства при виконанні основних функцій та завдань, визначених в установчих документах, в частині здійснення контролю за призначенням застрахованим особам пенсій, виплата яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, та перерахуванням до державного бюджету та врахування в доходній частині бюджету Пенсійного фонду сум повернутих отримувачами переплат пенсій, виплата яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, проведено зустрічні звірки в Головних управліннях ПФУ в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Під час зустрічних звірок, проведених в управліннях, перелік яких наведений на сторінці 8 та 9 Акту ревізії, встановлено, що на рахунки управлінь від отримувачів пенсій надійшли грошові кошти, зокрема, суми зайво отриманих пенсій, виплата яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Проте, зазначеними управліннями перерахування отриманих від пенсіонерів сум переплат до Пенсійного фонду та в подальшому до державного бюджету не проводилось.

Також відповідними управліннями суми надходжень від повернення переплат пенсій до складу доходної частини бюджетів Пенсійного фонду України в ревізуємому періоді не включались, відповідно у складі видаткової частини бюджетів таких управлінь у 2011, 2012 роках та у І кварталі 2013 році обсяг видатків за рахунок дотацій на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за річними пенсійними програмами не коригувався на суму відповідних надходжень від повернення переплат пенсій, виплата яких відповідно до діючого законодавства здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Посилаючись на положення статті 30 БК України, відповідно до якої видатки та кредитування Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, пов'язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтею 87 цього Кодексу, ДФІ України зроблено висновок, що переплати пенсій, виплата яких відповідно до чинного законодавства здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, повинні бути перераховані ПФУ до державного бюджету шляхом повернення територіальними органами ПФУ коштів до Пенсійного фонду, де в свою чергу має бути здійснено відповідне корегування дохідної частини бюджету Пенсійного фонду.

Не вчинення відповідних дій ПФУ зумовило, на думку контролюючого органу, завдання збитків державному бюджету на суму не перерахованих до державного бюджету повернутих пенсіонерами пенсій у розмірі 3118508,21 грн. та стало підставою для складення ДФІ України вимоги про повернення до державного бюджету у встановленому законодавством порядку повернутих пенсіонерами переплат пенсій у сумі 3118508,21 грн.

На обґрунтування правомірності своїх дій ПФУ посилається на врахування фактів повернення коштів, пов'язаних з переплатами пенсій та утриманням з них, під час формування звітності про виконання бюджету Пенсійного фонду, на основі даних якої визначаються фактичні розміри пенсійних виплат, які покладаються в основу розрахунків видаткової частини проекту бюджету Пенсійного фонду на плановий рік. У зв'язку з чим, у разі перерахування до державного бюджету коштів, повернутих пенсіонерами як переплата, відбудеться повторне зменшення фінансового ресурсу Пенсійного фонду, що призведе до необґрунтованого касового розриву, пов'язаного з виплатою пенсій.

Крім того, врахування відповідних сум в рахунок зменшення видатків з державного бюджету та спрямування їх на фінансування поточних виплат, виключає висновки контролюючого органу про завдання збитків державному бюджету у відповідному розмірі в розумінні чинного бюджетного законодавства.

Також, під час визначення сум пенсій, повернутих пенсіонерами та які, на думку ДФІ України, підлягали перерахуванню до державного бюджету, не було враховано, що джерелами фінансування виплати пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є як кошти державного бюджету, так і кошти солідарної системи пенсійного страхування. У зв'язку із зазначеним, віднесення всієї суми пенсії, нарахованої таким особам, до коштів, що підлягають поверненню до державного бюджету, є помилковим.

Згідно з пунктом 3.1 Інструкції №242, на рахунках цієї групи обліковуються рух і наявність коштів, які перебувають на особових, реєстраційних, спеціальних реєстраційних рахунках, відкритих в органах Державного казначейства, або поточних рахунках, відкритих в установах банків (якщо відкриття рахунків у банках не суперечить чинному законодавству України) і використовуються у встановленому порядку.

Відповідно до пункту 3.2 Інструкції №242, на рахунки зараховується сума коштів, яка фактично надійшла на ім'я установи (у тому числі кошти, що вносяться на відновлення касових видатків поточного року).

Суми коштів, які надходять на відновлення касових видатків загального фонду, проведених у минулих бюджетних періодах, перераховуються до доходів відповідного бюджету.

Відповідно до бюджетного законодавства право бюджетних установ на витрачання бюджетних асигнувань, передбачених у кошторисах поточного року, припиняється 31 грудня поточного року.

У зв'язку з наведеним, Міністерство фінансів України своїм листом від 06 березня 2003 року №021-03/60 «Про відновлення касових видатків бюджетних установ» роз'яснило, що у разі якщо з початком нового бюджетного періоду (після 1 січня) на реєстраційний рахунок бюджетної установи повернуто невикористані в минулому році бюджетні кошти, необхідно керуватися таким:

- якщо кошти були перераховані із загального фонду бюджету, вони повертаються у загальний фонд відповідного бюджету (код доходів 24060300 "Інші надходження"). При цьому бюджетна установа повинна списати відповідну дебіторську заборгованість за попередній бюджетний період. На нашу думку, з метою встановлення процедури списання у таких випадках необхідно внести зміни до порядку обліку зобов'язань розпорядників коштів бюджету та Порядку складання звітності щодо звіту про заборгованість бюджетних установ (Ф-7);

- якщо кошти були перераховані із спеціальної о фонду бюджету, вони повертаються у спеціальний фонд відповідного бюджету на відповідний реєстраційний рахунок. При цьому відповідно до пункту 47 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 N 228, вносяться зміни до кошторисів і планів асигнувань. Зміни вносяться за необхідності збільшення видатків спеціального фонду бюджету внаслідок перевищення надходжень до цього фонду з урахуванням залишків бюджетних коштів на початок поточного бюджетного періоду, не використаних у попередньому бюджетному періоді порівняно з надходженнями, врахованими у бюджеті на відповідний рік.

Згідно з листом Державного казначейства України від 09 березня 2006 року № 3.4-22/498-2143 відновлення касових видатків можливо лише в межах одного бюджетного періоду. Відповідно до бюджетного законодавства право бюджетних установ на витрачання бюджетних асигнувань, передбачених у кошторисах поточного року, припиняється 31 грудня поточного року.

Якщо з початком нового бюджетного періоду на реєстраційний рахунок бюджетної установи надійшли кошти, видатки за якими були проведені у минулі бюджетні періоди, то зазначені кошти не можуть бути відображені як відновлення касових видатків, а повинні бути перераховані до загального фонду державного бюджету (код доходів 24060300 «Інші надходження»).

Однак, слід звернути увагу, що, відповідно до визначення реєстраційних рахунків, наведеного в Інструкції №242, це рахунки, які відкриваються в органах Державного казначейства розпорядникам бюджетних коштів за відповідними кодами бюджетної класифікації видатків для обліку операцій з виконання загального фонду кошторисів.

У той же час, як вже було зазначено вище, всі кошти, які виділяються Пенсійному фонду з державного бюджету в розмірі, визначеному законом України про державний бюджет на відповідний рік, зараховуються на рахунки позивача та входять до складу саме бюджету Пенсійного фонду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кошти, витрачені ПФУ у попередніх бюджетних періодах та повернуті пенсіонерами підлягають зарахуванню саме до загального фонду бюджету Пенсійного фонду.

Крім того, формування звітності про виконання бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів підвідомчих управлінь здійснюється з урахуванням сум повернутих коштів, пов'язаних із переплатами пенсій та утриманням з них. При поверненні коштів (переплат пенсій, виплата яких проводилася в поточному році) проводиться відновлення касових видатків поточного року.

Вказані суми враховуються при розрахунку потреби на виплату пенсій майбутніх періодів, а переплата анулюється шляхом зменшення розміру фактично виплаченої пенсії на суму раніше здійсненої переплати, тобто зменшуються видатки з державного бюджету на суму зайво виплачених пенсій.

Пенсійний фонд України, який є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, використав на встановлену мету (виплату пенсій) кошти за КПКВК 2506020 «Дотація на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсії, призначених за різними пенсійними програмами», надані державним бюджетом як фіксована грошова допомога на безповоротній основі з метою забезпечення виконання функцій державного органу, яка не вимагає вкладення коштів з боку отримувача, тобто як дотація.

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що пенсіонери, які не повідомили орган пенсійного забезпечення про зміну умов та обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, і одержали у зв'язку з цим зайві суми пенсій, повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Системний аналіз наведених норм доводить, що правова природа цих коштів не передбачає перерахування до державного бюджету коштів, повернутих пенсіонерами як переплата.

За таких умов, є законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що у разі перерахування повернутих пенсіонерами коштів до державного бюджету відбудеться повторне зменшення фінансового ресурсу Пенсійного фонду, що призведе до необгрунтованого касового розриву, пов'язаного з виплатою пенсій.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

Повний текст ухвали виготовлений 23.01.2015 року.

.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.