Справа № 2-а-109/09
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Стратович О.В.
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" січня 2015 р. Справа № 2-а-109/09

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Євпак В.В.

суддів: Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "05" грудня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у лютому 2009 року звернулись до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, Управління пенсійного фонду України в Олевському районі про стягнення допомоги громадянам, які проживають на території радіоактивного забруднення та стягнення доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2014 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, Управління пенсійного фонду України в Олевському районі про стягнення допомоги громадянам, які проживають на території радіоактивного забруднення, стягнення доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, задовольнити частково.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановивши її на рівні 30 процентів від мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством щомісячно, за період з 01 лютого 2008 року по 01 лютого 2009 року, з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації провести перерахунок та виплату ОСОБА_5 допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановивши її на рівні 30 процентів від мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством щомісячно, за період з 01 лютого 2008 року по 01 лютого 2009 року, з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Олевському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 допомоги як особі, яка працювала на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 1-ї мінімальної заробітної плати щомісячно, за період з 01 лютого 2008 року по 01 лютого 2009 року, з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Олевському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_5 допомоги як особі, яка працювала на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 1-ї мінімальної заробітної плати щомісячно, за період з 01 лютого 2008 року по 01 лютого 2009 року, з урахуванням проведених виплат.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Позивач в частині відмови в задоволенні позовних вимог судове рішення не оскаржує.

Сторони в судове засідання не з"явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

З врахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією за відсутності сторін, в порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі, ОСОБА_5, ОСОБА_4 є пенсіонерами та перебувають на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Олевському районі, проживають м. Олевськ, Житомирської області, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, а також є потерпілими від аварії на ЧАЄС 4-ї категорії, що підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, виплачував позивачам доплату як особам, що проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі 5,20 грн., сума якої, на думку позивачів, є значно нижчою, ніж це передбачено ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв"язку з чим і звернулись до суду за захистом свого порушеного права.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Оцінюючи таку правову позицію суду першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачам, передбачених Законом N 796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.96 року N836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону N 796-XII (який встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції при вирішенні спору правомірно виходив із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами. Таким чином, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст. 39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов"язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов"язок проводити нарахування та виплату сум, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, що встановлені, зокрема, статтею 46 Конституції України та Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" стосовно визначення розміру та виплати грошової допомоги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, правомірним висновок суду першої інстанції щодо наявності у позивачів права на проведення перерахунку коштів, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, що стосується висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог за період з 01 лютого 2008 року, то колегія суддів вважає вказаний висновок помилковим.

Рішення Конституційного Суду України №10-рп/200, яким зміни, внесені підпунктами 8,9 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" та внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року №107-VІ до Закони України №796-ХІІ, зокрема, до статті 39 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) прийнято від 22 травня 2008 року.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перерахунок та виплату сум, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підлягають задоволенню з 22 травня 2008 року.

Правомірність висновку суду першої інстанції щодо проведення виплат, передбачених ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" колегією суддів не переглядалась (апеляційна скарга УПСЗН не розглядалась).

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.02.2008 по 21.05.2008 - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області задовольнити.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від "05" грудня 2014 р. в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перерахунок та виплату коштів, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.02.2008 по 21.05.2008 скасувати та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.В. Євпак

судді: М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- ОСОБА_5 АДРЕСА_2

4- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області вул.Свято-Миколаївська,31,м.Олевськ,Житомирська область,11002

5- Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області вул. Привокзальна, 5,м. Олевськ,Житомирська область,11002

- ,