Справа № 819/2001/14-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2001/14-a

28 жовтня 2014 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецька С.Є.

за участю:

представників позивача: Кузло О. Ф., відповідача: Світлика О. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративною позовною заявою Комунального підприємства "Великоглибочецьке" до Управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі про визнання дій протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Великоглибочецьке» звернулося у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі про скасування рішення № 42 від 28.08.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що 05.09.2014 року КП «Великоглибочецьке» отримало оскаржуване рішення №42 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих стахувальниками або органом Пенсійного фонду від 28.08.2014р., яким застосовано фінансові санкції на загальну суму 13 667,05 грн., з них: штрафна санкція у розмірі 917,10 грн. та нарахування пені у розмірі 12 749,95 грн. за період з 20.08.2010 року по 08.08.2014 року. Оскаржуване рішення прийняте на підставі п.2 ч. 9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Прийняте відповідачем оскаржуване рішення Позивач вважає протиправними та такими, що підлягає скасуванню, оскільки норма закону на підставі якої було застосовано до позивача фінансові санкції втратила чинність 01.01.2011 р. у відповідності до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», тобто не діяла на день винесення вищевказаних рішень.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, подав заперечення та пояснив суду, що оскаржуване рішення № 42 від 28.08.2014 року прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України.

Відмітив, що відповідно до п.7 розділу VIII «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що комунальне підприємство «Великоглибочецьке» знаходиться на обліку в органах Пенсійного фонду України та є платником внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільському районі було винесено рішення №42 про застосування до КП «Великоглибочецьке» фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих стахувальниками або органом Пенсійного фонду від 28.08.2014 року, яким застосовано фінансові санкції на загальну суму 13 667,05 грн., з них: штрафна санкція у розмірі 917,10 грн. та нарахування пені у розмірі 12 749,95 грн. за період з 20.08.2010 року по 08.08.2014 року.

Вказані фінансові санкції були застосовані на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла до 01.01.2011р.), якою передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» втратила чинність з 01.01.2011 відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Таким чином, суд приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваного рішення управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільському районі до позивача було застосовано фінансові санкції на підставі норми закону, яка втратила чинність з 01.01.2011р. та станом на момент застосування фінансових санкцій не діяла.

Посилання відповідача на абзац шостий пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до яких на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом - суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки вказані повноваження, в тому числі і щодо застосування фінансових санкцій зберігається за органами Пенсійного фонду України лише в частині контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків за умови існування заборгованості зі сплати внесків або нарахованих сум штрафних санкцій у період до 01.01.2011року.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що при прийнятті оскаржуваного рішення № 42 від 28.08.2014 р. управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі керувалось нормою закону, яка втратила чинність тобто не з підстав передбачених Конституцією та законами України. Крім того відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваного рішення, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальками внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду № 42 від 28.08.2014р.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 29 жовтня 2014 року.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна:

Суддя Білоус І.О.