Справа № 804/8168/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/8168/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року

справа № 804/8168/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2014 року у справі № 804/8168/14 за позовом управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу 11 червня 2014 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» (далі – ДВНЗ «Криворізький національний університет»), в якому, просить стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування коштів, призначених на покриття та виплату і доставку пенсій призначених за списком №1 за січень-травень 2014 року у розмірі 103 321,82 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2014 року позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком призначених на пільгових умовах за списком №1 у розмірі 103 321,82 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду першої інстанції про доведеність позовних вимог та правильності нарахованих позивачем до сплати ДВНЗ «Криворізький національний університет» сум відшкодування не відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується виключно на необґрунтованих та не підтверджених доказами доводах позивача. Крім того в доводах апеляційної скарги відповідач вказує на порушення норм статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме не направлення позивачем на адресу відповідача усіх документів доданих до позовної заяви, що фактично позбавило відповідача на вжиття заходів для підготовки доказів до заперечень на позовну заяву. Також відповідач вказує на те, що позивачем не надано суду доказів перебування пенсіонерів у трудових відносинах з відповідачем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідач зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до управління Пенсійного фонду України в управлінні Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу.

ДВНЗ «Криворізький національний університет» зобов`язан вносити з коштів, призначених на оплату праці, плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пенсій застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 та списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно з розрахунком фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідачу необхідно було покрити витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 103 321,82 грн., яка утворилася за січень-травень 2014 року.

У зв`язку з несплатою суми боргу у визначений законодавством строк у відповідача залишилась несплаченою заборгованість перед Управлінням щодо витрат на виплату і доставку пенсій колишнім працівникам підприємства, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України на загальну суму 103 321,82 грн., яка утворилася за січень-травень 2014 року.

Стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування коштів, призначених на покриття та виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються зібраними в справі доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі, відповідач доказів сплати заборгованості суду не надав.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 № 64/8663, (далі – Інструкція № 21-1) передбачена чітка процедура відшкодувань фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058.

Отже, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що фактичні витрати на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах покриваються підприємствами, робота на якому дає право на пільгову пенсію.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання відповідача як на підставу для скасування оскаржуваної постанови на те, що розрахунки та довідки управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу не є належними доказами понесення позивачем витрат на доставку пільгових пенсій, виходячи з наступного.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Як вбачається з ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2014 року, відповідачу було запропоновано надати до суду письмові заперечення проти позову та докази на їх підтвердження.

При цьому, доказів того, що відповідачем зазначені вище розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, на час розгляду справи судом першої інстанції, були скасовані суду не надано. Також до суду першої інстанції не надано доказів сплати відповідачем заборгованості, яка утворилася перед позивачем.

Крім того, відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано нових доказів по справі, які не досліджувалися судом першої інстанції у зв’язку необґрунтованим відхиленням їх судом першої інстанції або обґрунтованим ненаданням їх до суду першої інстанції відповідачем.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції критично ставиться до твердження відповідача щодо неотримання усіх документів доданих до позовної заяви, оскільки відповідач про це не повідомляв суд першої інстанції під час розгляду справи та з заявами про ознайомлення з матеріалами справи до суду не звертався, хоча мав для цього достатній час. Крім того вказані твердження не спростовують вірних по суті висновків суду першої інстанції.

Також суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивачем не надано суду доказів перебування пенсіонерів у трудових відносинах саме з ДВНЗ «Криворізький національний університет», оскільки зобов’язання за усіма правами та обов’язками перед органами Пенсійного фонду України щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, передаються шляхом правонаступництва або перетворення підприємств, установ чи організацій.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2014 року у справі № 804/8168/14 – залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 23 січня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко