Справа № 820/19084/14
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 р. справа №820/19084/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., при секретарі судового засідання Гумінській Л.М.,

за участі сторін:

представника позивача - Третьякової Н.Ю.,

представника відповідача - Ролінського Б.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛКАНТЕХ" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "БАЛКАНТЕХ" , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку по платнику податків ТОВ "БАЛКАНТЕХ", внесених на підставі акту № 3739/20-30-15-01-10/38279165 від 18.09.2014 року, який містить висновки про заниження ТОВ "БАЛКАНТЕХ" суми податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях, в результаті чого збільшується сума, що за результатами звітного (податкового) періоду підлягає сплаті платником податку до бюджету на 51192,08 грн.;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "БАЛКАНТЕХ" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в картці особового рахунку, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в Акті № 3739/20-30-15-01-10/38279165 від 18.09.2014 року;

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області зі встановлення в Акті № 3739/20-30-15-01-10/38279165 від 18.09.2014 року, який містить висновки про заниження ТОВ "БАЛКАНТЕХ" суми податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях, в результаті чого збільшується сума, що за результатами звітного (податкового) періоду підлягає сплаті платником податку до бюджету на 51192,08 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 03.10.2014 року №.

У обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що складання оскаржуваного акту та внесення коригувань до електронних систем на підставі висновків вказаного акту порушує права та інтереси позивача, оскільки це порушує його ділову репутацію.

Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, позивачем зазначено, що ним подано одночасно із податковою декларацією з податку на додану вартість заяву про відмову постачальника надати податкову накладну (додаток 8 до декларації), а тому позивач мав обґрунтовані та законні підстави для включення спірної податкової накладної, незареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних, до складу податкового кредиту у липні 2014 року, відтак, на думку позивача, спірне податкове повідомлення-рішення є таким, що винесене безпідставно та підлягає скасуванню.

Відповідач надав до суду заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене відповідачем відповідно до приписів чинного податкового законодавства, дані податкової звітності ТОВ "БАЛКАНТЕХ" відображені в автоматизовані інформаційній системі "Податковий блок" в показниках, які самостійно задекларовані ТОВ "БАЛКАНТЕХ" в податкових деклараціях, такі показники відповідачем не змінювались (не коригувались), а тому позовні вимоги є безпідставними.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до Виписки від 28.03.2013 р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Товариство з обмеженою відповідальністю "БАЛКАНТЕХ" () зареєстроване як юридична особа 03.08.2012 року; місцезнаходження юридичної особи: 61166, м. Харків, пр-т Леніна, буд.36 (а.с.13-14).

Позивач перебуває на податковому обліку з 07.08.2012 року за №72906 відповідно до довідки про взяття на облік платника податків №2127 від 12.10.2012 року та є платником податку на додану вартість з 01.01.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість №200092705 НБ№520688 (а.с.17-18).

Позивачем 19.08.2014 року до податкового органу було надіслано податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2014 року (а.с.59-62) з додатками: розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) (а.с.63-64), розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) (а.с.65-67), заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (Д8) (а.с.68-69), реєстр виданих та отриманих податкових накладних за вказаний період в електронній формі (а.с.49-57).

У відповідь позивач отримав відповідні квитанції про прийняття зазначеної податкової звітності (а.с.48, 58).

Фахівцями Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2014 року ТОВ "БАЛКАНТЕХ", за результатами якої складено Акт "Про результати камеральної електронної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "БАЛКАНТЕХ", код 38279165, за липень 2014 року" №3739/20-30-15-01-10/38279165 від 18.09.2014 року (далі по тексту - Акт, акт перевірки, а.с.19-24).

На підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 03.10.2014 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій за платежем: податок на додану вартість (а.с.25).

Позивач скористався правом на адміністративне оскарження спірного податкового повідомлення-рішення, рішенням Головного управління Міндоходів у Харківській області від 29.10.2014 року №7116/10/20-40-10-04-17 скаргу директора ТОВ "БАЛКАНТЕХ" залишено без розгляду (а.с.27-28).

Надаючи правову оцінку позовним вимогам щодо визнання протиправним дій відповідача зі встановлення у акті перевірки відповідних висновків, внесення до інформаційних баз відповідача відомостей, викладених в Акті № 3739/20-30-15-01-10/38279165 від 18.09.2014 року та зобов'язання відповідача відновити показники податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача до внесення таких відомостей, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п.п.75.1.1 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Пунктом 86.2 ст. 86 ПК України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 10.09.2013 р. у справі N21-237а13, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Суд зазначає, що висновки, викладені в акті перевірки, є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів, а тому не створюють жодних правових наслідків. Відповідно, акт перевірки не порушує права платника податків безвідносно до змісту такого акта, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову щодо протиправності акта перевірки, а так само дій щодо включення до акта перевірки будь-яких даних, формулювання висновків акту перевірки, тощо.

Суд також звертає увагу на позицію Вищого господарського суду України, викладену в інформаційному листі від 12.06.2014 р. N 01-06/770/2014, де вказано, що викладення в акті відомостей, які отримані за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків, не може розглядатися як поширення недостовірної інформації, а отже, позови платників податків про спростування недостовірної інформації та відкликання зазначених актів задоволенню не підлягають.

Пунктом 49.8. статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з п.49.9. статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За змістом п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Положення п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом: інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу. У відповідності до п.71.1 ст.71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій. Податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань. Дане положення врегульоване п. 74.1, п. 74.2 ст. 74 Податкового кодексу України.

У п.п. 14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПК України вказано, що податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Наказом Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

До суду відповідачем надано відомості (заперечення) за підписом начальника Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області І.А. Сагайдака, засвідченим гербовою печаткою, якою суд повідомлено про те, дані податкової звітності позивача, відображені в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" в показниках, які самостійно задекларовані позивачем в податкових деклараціях; такі показники податковим органом не змінювались (не коригувались).

Відповідачем зазначено, що в інформаційних базах міститься інформація контролюючих органів щодо податкового контролю даних податкової звітності платника податків, але відображення в інформаційних базах даних про це не є коригуванням податкової звітності, а є лише відомостями щодо фактів, які об'єктивно мали місце - про проведення перевірки чи звірки, їх результати чи неможливість проведення. Таким чином, за твердженням відповідача, автоматизовані інформаційні системи (АІС) та відомості них, призначені виключно для службового користування власників АІС та осіб, котрі отримали дозвіл власника на користування (користувачі), та носять інформаційний характер.

Враховуючи відсутність технічної можливості виготовлення витягу із АІС "Податковий блок", суд оцінює пояснення за підписом керівника податкового органу про надання інформації щодо коригування податкової звітності відповідно до ст. ст. 69, 70, 79, 86 КАС України як доказ на підтвердження відсутності факту коригувань відповідачем показників самостійно задекларованих позивачем податкових зобов'язань та податкового кредиту, враховуючи при цьому наступне.

При експлуатації АІС "Податковий блок" відповідно до приписів ст. 74 ПК України контролюючі органи вносять до інформаційних баз як показники самостійно задекларованих податкових зобов'язань платників податків, так і відображають результати податкового контролю чи інформації про заходи, які вживались для його здійснення чи в процесі здійснення, у тому числі відображають факт складання акту про проведення перевірки платника податків.

При цьому суд зазначає, що відображення в АІС "Податковий блок" певних даних за своєю юридичною природою не є тими діями суб'єкта владних повноважень, які породжують для платника податків будь-які правові наслідки та не впливають на його права і обов'язки, оскільки внесення таких відомостей лише відображає стан фактичної реалізації суб'єктом влада повноважень функції контролю за дотриманням платником податків податкової дисципліни.

Окрім того, дії відповідача, що підлягають оскарженню позивачем, суд оцінює з точки зору того, чи призвели ці дії до порушення законних прав та інтересів позивача, враховуючи законодавчо визначені завдання адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) розтлумачено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", а саме зазначено, що цей термін треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Законний інтерес - це юридичний інтерес, що заснований на законі і випливає з нього, схвалюється ним, хоча і не закріплений у конкретних правових нормах. Так можна говорити про загальні законні інтереси осіб - учасників адміністративного процесу (досягнення юридично значущого результату, прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі) і персоніфіковані законні інтереси (інтерес особи у встановленні конкретних фактів, що доводять його невинність у вчиненні адміністративного правопорушення або обґрунтовують його позицію у зв'язку зі зверненням у компетентний державний орган).

Позивачем не надано до суду доказів порушення законного інтересу позивача у спірних правовідносинах, тобто не наведено будь-яких аргументів із відповідним документальним підтвердженням щодо настання для позивача негативних наслідків, спричинених діями відповідача, а саме: відображенням в Інформаційних автоматизованих системах Міністерства доходів та зборів України відомостей про складання акту перевірки позивача.

Окремо суд зазначає, що вимоги платника податків про вилучення із автоматизованих інформаційних систем податкового органу відомостей щодо результатів роботи контролюючих органів та складених в зв'язку зі реалізацією свої безпосередніх функцій документів (у даному випадку - акт перевірки платника податків) є такими, що звернені на втручання у компетенцію контролюючого органу щодо здійснення покладених законодавцем на відповідача завдань.

Із урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що безпосереднє викладення відповідачем суб'єктивного оціночного судження, щодо наявності з боку позивача порушень податкового та іншого законодавства є правом податкового органу, внаслідок чого відсутнє порушення прав та інтересів позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Щодо оскарження позивачем винесеного за результатами камеральної перевірки податкового повідомлення-рішення від 03.10.2014 року №, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України 201.10 при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі.

До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Суд зазначає, що виконання платником зазначеного правила дозволяє платнику податку реалізувати своє право на отримання податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. N 88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за N 168/704.

Таким чином, документ, який містить всі обов'язкові реквізити первинного документа бухгалтерського обліку, може бути доданим до заяви про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних), та є достатньою підставою для включення сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості поставлених згідно із зазначеним актом послуг, до складу податкового кредиту звітного періоду.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні, що до заяви про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних), подану одночасно із податковою декларацією з податку на додану вартість 19.08.2014 року, позивачем не додано копій товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копій первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг, тобто станом на дату реєстрації акту камеральної перевірки, документи, які підтверджують правомірне віднесення до податкового кредиту за липень 2014 року показників, зазначених в податкових накладних №1 від 02.07.2014року, №2 від 11.07.2014 року, №3 від 08.07.2014 року, отриманих позивачем від ТОВ "КАПРОМ-ТОРГ", до податкового органу від позивача не надходили.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про порушення позивачем приписів п.201.10 ст. 201 ПК України та наявність правових підстав у відповідача для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). За приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Суд зазначає, що дії відповідача щодо встановлення у акті перевірки відповідних висновків, внесення до інформаційних баз відповідача відомостей, викладених в Акті № 3739/20-30-15-01-10/38279165 від 18.09.2014 року та винесення податкового повідомлення-рішення від 03.10.2014 року №, вчинені на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 94 КАС України та ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 69-72, 86, 94, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛКАНТЕХ" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛКАНТЕХ" (код 38279165, адреса місцезнаходження: 61166, м. Харків, пр-т Леніна, буд.36) на користь Державного бюджету України (р/р: 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, код: 37999628, МФО: 851011, банк: ГУДКСУ у Харківській області) судовий збір у розмірі 1644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні тридцять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову у повному обсязі виготовлено 26 січня 2014 року.

Суддя Котеньов О.Г.