Справа № 205/2254/14-а
Суддя: Шавула В. С.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

06.05.2014 Єдиний унікальний номер 205/2254/14-а
Справа № 2а/205/84/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Шавули В.С.

при секретарі Давиденко Я.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, -

В С Т А Н О В И В :

18 березня 2014 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (а.с.1-4).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з лютого 2013 року вона перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» так як з ІНФОРМАЦІЯ_3 у неї народилась дитина - ОСОБА_2. Відповідачем їй була призначена одноразова допомога при народженні дитини та призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яку з травня 2013 року вона отримує в розмірі 130,00 грн.

Позивачка зазначила у позові, що виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку їй сплачується неправомірно тому вимушена була звернутися до суду з даним позовом, в якому конкретизувавши свої позовні вимоги, просила суд поновити їй строк звернення до суду з адміністративним позовом як пропущеного з поважних причин; визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню та виплаті їй сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 14.03.2014 року в розмірі не менш ніж передбачено ст.. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням»; зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок та виплату недоплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років за період з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 14.03.2014 року включно з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період; зобов'язати відповідача виплачувати щомісячно, починаючи з 14.03.2014 року і до закінчення строку передбаченої законом виплати їй державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, а також стягнути на свою користь судові витрати.

Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. У змісті позовних вимог просила справу розглядати без своєї присутності (а.с.18).

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в особі свого законного представника, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Про причини неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за відсутності свого представника не надсилав.

Згідно ст.41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 06 травня 2014 року у поновленні пропущеного строку позивачці відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Підставою звернення позивачки до суду є захист прав на належне соціальне забезпечення у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу Управління праці та соціального захисту населення, що викликані діями такого органу при здійсненні владних управлінських функцій при здійсненні перерахунку та виплати соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивача.

Суд вивчивши матеріали справи, та перевіривши надані докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народилась дитина - ОСОБА_2 (а.с.6).

Як вбачається із довідки № 1/1584 від 14.03.2014 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради та з травня 2013 року отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 130,00 грн. (а.с.5).

За ст.. 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Згідно зі ст.. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним

сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Відповідно до п.19 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» № 1751 від 27.12.2001 року, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення зазначеної допомоги по день досягнення дитиною вказаного віку включно.

Виплата допомоги в розмірі, що перевищує мінімальний, здійснюється протягом шести календарних місяців. Якщо особа, якій призначена допомога, після закінчення зазначеного строку не підтвердила право на призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, допомога виплачується у мінімальному розмірі.

У відповідності до п.22 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» № 1751 від 27.12.2001 року відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює

різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Для призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, подається в установленому порядку довідка про склад сім'ї та декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї).

Як встановлено судом в ході розгляду справи, позивачка, перебуваючи на обліку відповідача як отримувач допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з травня 2013 року отримує вказану допомогу від відповідача у розмірі, визначеному ст.15 та п.22 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 27.12.2001р. № 1751, а саме у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130,00 грн.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 не зверталася до Управління про перерахунок згаданої допомоги та не надала документів, які передбачені п. 22 Постанови, а отже, законних підстав для нарахування щомісячної соціальної допомоги на дитину позивача у розмірі не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку немає.

При цьому, згідно преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» N 2240-III від 18.01.2001р., на який також посилається позивачка, цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей.

Матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» N 2240-III від 18.01.2001р., загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків роботодавцем, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Отже, з наведеного суд вбачає що, спірні правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, не регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» N 2240-III від 18.01.2001р., який чітко визначає, що, надання соціальних послуг, передбачених вказаним Законом, надається за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а не за рахунок відповідача.

Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо компенсації понесених судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позовних вимог позивачки відмовлено, а тому судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» № 1751 від 27.12.2001 року, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» N 2240-III від 18.01.2001р., ст. ст. 3, 6 - 14, 17, 158 - 163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С.Шавула