Справа № 201/11288/14-а (2-а/315/2014)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2015 рокусправа № 201/11288/14-а (2-а/315/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська

на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірним та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року позовні вимоги було задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська поновити виплату пенсії призначеної ОСОБА_1 за віком до виїзду на постійне місце проживання за кордон з 10 липня 2014 року.

Не погодившись із постановою суду Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська подало апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила скасувати рішення суду першої інстанції, представник позивача в судове засідання не з'явився про час та місце слухання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є громадянкою України та з 19 жовтня 1999 року постійно проживає у Ізраїлі. До виїзду на постійне місце проживання позивач проживала та отримувала пенсію за віком на пільгових умовах в Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

10 липня 2014 року представник позивача звернулась до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 як громадянці України, що проживає за її межами, на що отримала відмову.

Нормами ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому paзi, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Вказаний договір між Україною та Ізраїлем щодо пенсійного забезпечення громадян до теперішнього часу відсутній, тому законних підстав для поновлення виплати пенсії вказаним особам у органів ПФУ немає.

На правовідносини сторін, що виникли, поширюються норми ст.ст. 19, 124 Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003.

У статті 24 Конституції України зазначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рійними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного га соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Згідно з частиною другою ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Базовим законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п. 2 частини першої ст. 49 Закону України №1058-ІV (в редакції, чинній до 07.10.2009) виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України

Відповідно до ст. 51 Закону України №1058-ІV у випадку виїзду пенсіонера за межі України, пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера, може бути виплачена йому за 6 місяців перед виїздом, рахуючи з місяця, який настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання.

07.10.2009 рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 у справі №1-32/2009 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, речення другого статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

Зазначені положення Закону України 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення.

Отже, після прийняття рішення Конституційним Судом України Законом №1058-ІV не встановлено підстав для припинення пенсії в разі перебування пенсіонера за кордоном.

Таким чином, позивач обґрунтовано звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії.

Згідно частини другої ст. 49 Закону України №1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності підстав для відновлення її виплати.

Таким чином, як вірно встановлено, підставою для припинення виплати пенсії був виїзд позивачів на постійне місце проживання за межі України, жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов'язок або право Пенсійного фонду автоматично здійснювати відновлення пенсії без відповідного волевиявлення пенсіонера, заява про поновлення виплати пенсії надана відповідачу 10.07.2014 року, тому у відповідачів немає підстав для поновлення виплати пенсії до дати звернення позивача, отже, поновлення виплати пенсій має бути здійснено саме з моменту звернення позивача до відповідного УПФУ де вона перебувала на обліку.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 23 січня 2015 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова