Справа № 817/3843/14
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3843/14

12 січня 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу

ОСОБА_1

до Старшого прокурора прокуратури Рівненської області з питань розгляду листів, прийому громадян та доступу до публічної інформації Корнелюк Ліни Павлівни
про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії , -
ВСТАНОВИВ :

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до старшого прокурора прокуратури Рівненської області з питань розгляду листів, прийому громадян та доступу до публічної інформації Корнелюк Ліни Павлівни про визнання протиправними дій відповідача, які виразились у направленні поданої позивачем 07.11.2014 року скарги на незаконні дії адміністрації Городоцького виправного центру Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (№131) до Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області та зобов'язання відповідача направити зазначену скаргу на незаконні дії адміністрації Городоцького виправного центру Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (№131) прокурору Рівненського району для перевірки законності утримання засудженого ОСОБА_3 в дисциплінарному ізоляторі.

Під час перевірки доказів в обґрунтування адміністративного позову судом встановлено, що позивачем було подано до відповідача скаргу, яка відповідно до Закону України «Про звернення громадян» підлягає розгляду у спосіб та порядок визначний цим Законом.

Ухвалою суду від 04.12.2014 року відкрито скорочено провадження в адміністративній справі.

На день судового розгляду відповідач в установлений судом строк подав через відділ документального забезпечення заперечення на позовну заяву разом з додатками (вх. 19.12.2014 року №2439/14).

В обґрунтування заперечень відповідач вказав про те, що 11.11.2014 року до прокуратури Рівненської області надійшло первинне звернення ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4, який відбуває покарання у Городоцькому виправному центрі №131 щодо законності дій адміністрації установи та з інших питань. Як зазначив відповідач в письмових запереченнях, ОСОБА_1 до звернення не долучив копій відповідей органів державного нагляду (контролю), уповноважених на їх розгляд та прокурора районного рівня, а тому відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та Інструкції «Про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України», затвердженої наказом Генерального прокурора №9гн від 21.06.2011 «Про організацію роботи з розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України» звернення ОСОБА_1 було скеровано за належністю до Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області та до Прокуратури Рівненського району, на території якого знаходиться Городоцький виправний центр №131. За таких підстав просив відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Як встановлено судом з матеріалів доданих до адміністративного позову, 07.11.2014 року ОСОБА_1 подано до Прокуратури Рівненської області скаргу на незаконні дії адміністрації виправного центру.

11 листопада 2014 року зазначена скарга надійшла на адресу Прокуратури Рівненської області (вх.3293) та цього ж дня була скерована за належністю до Управління пенітенціарної служби України в Рівненській області та до Прокуратури Рівненського району (вих. від 11.11.2014 року №19).

Як свідчать додані до матеріалів справи документи, 12.12.2014 року Прокуратурою Рівненського району, листом від 12.12.2014 року №318/2014 на адресу ОСОБА_1 було надіслано відповідь на скаргу про неправомірні дії посадових осіб Городоцького виправного центру 131. Крім того, в зазначеному листі заявника повідомлено про те, що у разі незгоди з прийнятим рішенням він має право згідно статті 15 Закону України «Про звернення громадян» оскаржити його вищестоящому прокурору або до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею третьою Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.96№ 394/96-ВР визначено основні терміни, що вживаються в цьому Законі.

Так, відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України «Про звернення громадян» скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Частиною третьою статті 7 Закону України «Про звернення громадян», якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

У відповідності до частини першої статті 16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Частиною шостою статті 16 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що до скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину.

Згідно з частиною другою статті 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Аналізуючи вищевикладені норми закону, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримані вимоги Закону Украйни «Про звернення громадян» щодо розгляду первинної скарги ОСОБА_1 про незаконні дії адміністрації виправного центру в інтересах ОСОБА_4, який відбуває покарання у Городоцькому виправному центрі №131. Скаргу з дня отримання 11.11.2014 року відповідачем скеровано за належністю, як вищестоящому органу Городоцького виправного центру до Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області, та скеровано 11.11.2014 року до Прокуратури Рівненського району, за результатами розгляду якої 12.12.2014 року Прокуратурою Рівненського району надіслано відповідь на адресу ОСОБА_1, а тому підстави для задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Відповідно до статей 3,7,16,19,20 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.96№ 394/96-ВР, керуючись статтями 11, 14, 33, 70, 71, 72, 86, 94, 1832, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Кравчук Т.О.