Справа № 2-а/1570/1826/2011
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/1570/1826/2011
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., при секретарі Кузьменко Е.Х, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень №/0, №/0 від 01.02.2011 року,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень №/0, №/0 від 01.02.2011 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2011 року у задоволені позову було відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2012 року апеляційну скаргу позивача було залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2011 року без змін.

Вищим адміністративним судом України по цій справі 04.11.2014 року була внесена ухвала про часткове задоволення касаційної скарги позивача, скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції та направлення справи до суду першої інстанції на новий судовий розгляд під час якого суду першої інстанції необхідно врахувати доводи позивача про помилкове зазначення у податковій декларації сум ПДВ, які були включені до складу валового прибутку.

В судовому засіданні 19.01.2015 року представником позивача були підтримані позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на те, що позивач помилкового зазначив у річній декларації дані про показника валового прибутку з урахуванням сум ПДВ, що призвело до невірного висновку податкового органу про отримання ним додаткового прибутку від реалізації товарів за готівку та її не оприбуткування в Книзі доходів та витрат, окрім того, позивач у 2010 році не продавав товари за готівкові кошти, а тому не повинен був придбавати торговий патент. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки висновки податкової перевірки ґрунтуються на даних податкового обліку та первинних бухгалтерських документах позивача, які були надані до перевірки.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач - ДПІ у Київському районі м. Одеси, на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу», є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування та стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, надання висновків на повернення з бюджету надмірно сплачених податків та зборів, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів, дій чи бездіяльності з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, ч.1, п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України, підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

На підставі направлення на перевірку від 30.09.2010 року №503 та плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання посадовими особами відповідача в період з 29.11.2010 року по 12.01.2010 року була проведена планова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2009 року по 30.09.2010 року.

За результатами зазначеної перевірки був складений акт №59/17-01 від 19.01.2011 року (а.с.11-38 т.1), на підставі якого було встановлено не оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку доходів та витрат по формі №10, не проведення розрахункових операцій у порядку, встановленому законодавством на загальну суму 67733,71 грн. та здійснення торгівельної діяльності без придбання торгівельного патенту за період з 01.04.2010 року по 30.06.2010 року.

За результатами проведеної перевірки, ДПІ у Київському районі м.Одеси 01.02.2011 року прийняті податкові повідомлення-рішення №/0 (а.с.9 т.1) щодо нарахування суми штрафних санкцій в розмірі 338668,55 грн., №/0 (а.с.10 т.1) щодо нарахування суми штрафних санкцій в розмірі 1920,00 грн.

Представник позивача не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішенням оскільки вважає, що відповідачем було двічі нараховано ПДВ при визначенні позивачу валового доходу, внаслідок чого і виникла розбіжність між деклараціями про доходи за другий квартал 2010 року та Книгою обліку доходів і витрат; крім того, позивач здійснював оптову торгівлю виключно у безготівковій формі, у зв'язку з чим висновок ДПІ у Київському районі м.Одеси, що позивач мав придбати патент на таку торгівельну діяльність у спірний період не відповідає законодавству України.

Представник відповідача - ДПІ у Київському районі м.Одеси зазначив, що позивач згідно з вимогами чинного законодавства був зобов'язаний проводити готівкові розрахунки за отриманий товар на повну суму через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО, з роздрукуванням відповідних розрахункових документів із дотриманням установленого порядку, або здійснювати такі розрахункові операції в безготівковій форми через установи банків, однак Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не оприбуткував готівкові кошти в книзі обліку доходів та витрат по формі №10 та не провів розрахункові операції у порядку, встановленому законодавством на загальну суму 67733,71 грн., крім того позивач за період з 01.04.2010 року по 30.06.2010 року здійснював торгівельну діяльність на загальній системі оподаткування, без придбання торгівельного патенту, чим порушив п.1.3 ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», внаслідок чого не сплачена вартість торгівельного патенту у розмірі 960,00 грн., на підставі чого ДПІ у Київському районі м.Одеси були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення №/0, №/0 від 01.02.2011 року.

Розглянувши оскаржений акт суб'єкту владних повноважень, суд виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України, проходить до висновку, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень

адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах

повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з

використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 1 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року

№265/95-ВР (надалі -Закон) визначено, що реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Відповідно до п.1 ст.3 цього Закону суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язанні проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуг) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Порядок ведення книги обліку доходів і витрат, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1269, відповідно до п. 1 якого книга обліку доходів і витрат ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством (далі - суб'єкти підприємницької діяльності). Згідно з п. 5 вказаного Порядку суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Відповідно до п.п.1.2 ст.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року N 637, оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій. Частинами 1,2 п. 2.6. ст. 2 вказаного Положення встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Відповідно п. 4.3. ст. 4 Положення, записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день можуть не провадитися. Щоденно в кінці робочого дня касир підсумовує операції за день, виводить залишок готівки в касі на початок наступного дня і передає до бухгалтерії як звіт касира другий примірник, що є відривною частиною аркуша касової книги (копію записів у касовій книзі за день), з прибутковими і видатковими касовими ордерами під підпис у касовій книзі.

З матеріалів справи вбачається, що протягом ІІ кварталу 2010 року (з 01.04.2010 року по 30.06.2010 року) позивачем було отримано дохід від здійснення підприємницької діяльності в розмірі - 304828 грн. (без урахування ПДВ), з урахуванням ПДВ загальна виручка від реалізації товарів складає 365793 грн., про що свідчать декларація про отримані доходи, де валовий дохід за півріччя 2010 року складає 438285, 56 грн. (без ПДВ) та декларації про отримані доходи за І квартал 2010 року - 133457, 56 грн.(а.с.113-114 т.1). Зазначена сума не відповідає сумі, відображеної у Книзі обліку доходів та витрат (форма № 10) на 67733,71 грн.

Згідно Висновку акту перевірки від 19.01.2011 року №59/17-01 позивач не оприбуткував готівкові кошти в книзі обліку доходів та витрат по формі № 10 та не провів розрахункові операції на суму 67733,71 грн.

Разом з тим, відповідно до акту перевірки №59/17-01 від 19.01.2011 року (а.с.11-38 т.1) (п.2.2.1 Результати перевірки правильності визначення обсягу виручки від реалізації) ДПІ у Київському районі м.Одеси було встановлено що розбіжність між даними декларації про доходи за II квартал 2010 року та Книгою обліку доходів і витрат №3447 від 17.07.2008 року (а.с.54-58 т.1) виникла через включення підприємцем до складу валового доходу податку на додану вартість.

Відповідно до п. 14.5. Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Міністерства фінансів України, Головою державної податкової інспекції України №12 від 21.04.1993 року, фізичні особи, які займаються підприємницькою діяльністю, надають податковому органу податкові декларації наростаючим підсумком з початку року (за квартал; півріччя, три квартали, рік), у строки, визначені законом (протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу, тобто не пізніше: 10 травня - за I квартал, 9 серпня - за перше півріччя, 9 листопада - за 9 місяців, 9 лютого наступного року - за звітний рік). У декларації зазначаються загальні суми одержаного доходу, витрат і сплаченого податку за звітний податковий період, за який здійснюється оподаткування.

Враховуючи, що ДПІ у Київському районі м. Одеси зазначено в акті перевірки від 19.01.2011 року №59/17-01 але не враховано, що позивачем при заповнені п.1.3 декларації про доходи за другий квартал 2010 року сума валового доходу була помилково зазначена з ПДВ, внаслідок чого відповідачем було фактично двічі пораховано ПДВ при визначенні валового доходу, а також те, що податковим органом в акті перевірки та під час розгляду справи у судах усіх інстанцій не надано жодного доказу здійснення позивачем реалізації товарів на суму 67733,71 грн. (акти контрольних закупок, видаткові накладні, дані про списання цієї суми з банківських карток покупців на користь позивача), суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення №/0 від 01.02.2011року (а.с.9 т.1) на суму 338668,55 грн. за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки винесене відповідачем неправомірно, тому позовні вимоги щодо скасування вказаного податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню.

Також суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 01.02.2011року на суму 1920,00 грн., виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 та ч.3 ст.2 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" від 23.03.1996 року №98/96-ВР (що діяв на час спірних правовідносин та втратив чинність 01.01.2011 року) торговий патент придбавається суб'єктами підприємницької діяльності, предметом діяльності яких є види, зазначені в частині першій статті 1 цього Закону. Підставою для придбання торгового патенту є заявка, оформлена відповідно до частини четвертої цієї статті. Торговий патент видається за плату суб'єктам підприємницької діяльності державними податковими органами за місцезнаходженням цих суб'єктів або місцезнаходженням їх структурних (відокремлених) підрозділів, суб'єктам підприємницької діяльності, що провадять торговельну діяльність або надають побутові послуги (крім пересувної торговельної мережі), - за місцезнаходженням пункту продажу товарів або пункту з надання побутових послуг, а суб'єктам підприємницької діяльності, що здійснюють торгівлю через пересувну торговельну мережу, - за місцем реєстрації цих суб'єктів.

Статтею 1 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" передбачено, що об'єктом правового регулювання згідно з цим Законом є торговельна діяльність за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток на території України, діяльність з обміну готівкових валютних цінностей (включаючи операції з готівковими платіжними засобами, вираженими в іноземній валюті, та з кредитними картками), а також діяльність з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг. Суб'єктами правовідносин, які підлягають регулюванню за цим Законом, є юридичні особи та суб'єкти підприємницької діяльності, що не мають статусу юридичної особи, - резиденти і нерезиденти, а також їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо), які займаються підприємницькою діяльністю, передбаченою частиною першою цієї статті. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності", патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів. Під торговельною діяльністю у цьому Законі слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

Судом встановлено, що позивач здійснював оптову торгівлю у безготівковій формі, що випливає з банківських виписок по особовим рахункам (виписка по особовим рахункам за 06.04.2010 року - а.с.61 т.1; виписка по особовим рахункам за 12.04.2010 року - а.с.64 т.1; виписка по особовим рахункам за 13.04.2010 року по 14.04.2010 року - а.с.67 т.1; виписка по особовим рахункам за 20.04.2010 року - а.с.70 т.1; виписка по особовим рахункам за 27.04.2010 року - а.с.74 т.1; виписка по особовим рахункам за 30.04.2010 року - а.с.81 т.1; виписка по особовим рахункам за 05.05.2010 року - а.с.83 т.1; виписка по особовим рахункам за 14.05.2010 року - а.с.86 т.1; виписка по особовим рахункам за 17.05.2010 року - а.с.89 т.1; виписка по особовим рахункам з 20.05.2010 року по 21.06.2010року - а.с.101 т.1; виписка по особовим рахункам за 01.06.2010 року - а.с.104 т.1; виписка по особовим рахункам за 17.06.2010 року - а.с.110 т.1; виписка по особовим рахункам за 29.06.2010 року - а.с.112 т.1). Ця обставина не була спростована представником ДПІ під час нового розгляду справи тане надано вищенаведених доказів (акти контрольних закупок, видаткові накладні, дані про списання цієї суми з банківських карток покупців на користь позивача), які б свідчили про здійснення позивачем продажу товарів у спірні податкові періоди за готівку.

Враховуючи, що патентуванню підлягає торгівельна діяльність суб'єкта підприємницької діяльності яка проводиться за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток та те, що позивачем здійснювалась торгівля у безготівковій формі, суд доходить висновку про неправомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 01.02.2011 року №/0, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо скасування вказаного податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного суд доходить висновку, що під час нового розгляду справи судом встановлена помилковість висновку податкової перевірки та з урахуванням наданих представником позивача додаткових пояснень та доказів суд приходить до висновку, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м.Одеси №/0, №/0 від 01.02.2011 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 26 січня 2015 року.

Суддя Єфіменко К.С.