Справа № 804/16590/14
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Неклеса О.М.
при секретарі судового засідання Колесник І.О.,
представника відповідача Покотило Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій" до Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
В обґрунтування позову зазначено, що позивачем 01.10.2014 р. отримано від Лівобережної ОДПІ оскаржувані рішення, з якими позивач не погоджується, вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Позивач наголошував, що аналізуючи положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464 - VI (далі - Закон № 2464-VI) можна дійти висновку про те, що єдиний внесок повинен сплачуватись саме в момент реальної виплати заробітної плати, що і було здійснено позивачем, а не за підсумками кожного місяця, незалежно від виплати заробітної плати, як вважає відповідач. На думку позивача, відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваних рішень, у зв'язку з чим позивач просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. 11.12.2014 р. представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника.
Представником відповідача 10.12.2014 р. було подано до суду письмові заперечення, в яких зазначено про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Зокрема, представником контролюючого органу вказано, що нараховані підприємством суми єдиного внеску, що підлягали сплаті, остаточно та в повному обсязі позивачем сплачено лише 30.07.2014 р. Після погашення підприємством суми боргу у картці особового рахунку згідно з абзацем 3 п. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI автоматично розрахувалась штрафна санкція та пеня. Таким чином, Лівобережною ОДПІ було сформовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску за кожний окремий період та вручено ПАТ "ДЗМЗБК" 01.10.2014 р. Відповідачем вказано, що фінансовий стан платника страхових внесків не звільняє його від сплати недоїмки, нарахування пені та застосування фінансових санкцій. Враховуючи викладене, представник відповідача в судовому засіданні зазначала про правомірність винесених рішень та просила відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Дослідивши письмові докази по справі та заслухавши пояснення представників сторін, суд доходить до наступних висновків.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом № 2464-VI.
Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 - VI, органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.
Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
У відповідності до п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 - VI, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 - VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 - VI передбачено, що єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.
Частиною 2, 3 ст. 9 Закону № 2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Положеннями ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VI встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).
Судом встановлено та підтверджується випискою по рахунку платника, що нараховані підприємством суми єдиного внеску в повному обсязі сплачено позивачем 30.07.2014 р.
Відповідно до п.п. 6, 7 ст. 13 Закону № 2464-VI органи доходів і зборів мають право: застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону № 2464-VI, органи доходів і зборів зобов'язані здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.
Частиною 10 ст. 25 Закону № 2464-VI визначено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
У відповідності до п. 6 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.
Частиною 13 ст. 25 Закону № 2464-VI встановлено, що нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Відповідно до п. 6.1 Інструкції, заходи стягнення та впливу застосовуються до платників, визначених підпунктами 1-4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, на яких згідно із Законом (№ 2464-VI) покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.
Положеннями п. 7.1 Інструкції передбачено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Підпунктом 2 п. 7.2 Інструкції визначено, що відповідно до ч. 11 ст. 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 9.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний період, за який сплачується єдиний внесок, незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.
Для платників, зазначених у підпунктах 1 та 2 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, - календарний рік, для платників, зазначених у підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, - календарний квартал відповідно.
З огляду на наведені положення законодавства, у зв'язку з несвоєчасною сплатою позивачем нарахованих сум єдиного внеску, на підставі ст. 25 Закону № 2464-VI відповідачем було застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за кожний окремий період.
Розглядаючи правомірність оскаржуваних рішень про застосування штрафних санкцій, суд приходить до висновку, що винесені рішення відповідають вимогам Закону № 2464-VI та Інструкції, а отже, у суду відсутні підстави для їх скасування.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Що стосується питання судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Позивачем сплачено суму судового збору 182, 70 грн., тобто 10 відсотків розміру ставки судового збору - 1827, 00 грн. за подання адміністративного позову майнового характеру.
У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивача, решта судового збору в сумі 1644, 30 грн. підлягає стягненню з позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій" на користь Державного бюджету України решту судового збору в сумі 1644, 30 грн.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені ст. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 17.12.2014 р.

Суддя О.М. Неклеса