Справа № 826/18022/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. № 1/514
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 грудня 2014 року 12:59 № 826/18022/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Клочкової Н.В., суддів: Скочок Т.О., Саніна Б.В., при секретарі судового засідання Легейді Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона"
до Державної служби експортного контролю України

про визнання протипранвою та скасування постанови,
за участі представників сторін:

представника позивача Гапон В.В.,

представника відповідача Колесник О.Г.,

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10.12.2014 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби експортного контролю України (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 05.08.2014 № 318 про накладення на суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/18022/14.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 10.12.2014 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною службою експортного контролю України було прийнято протокол про порушення суб'єктом здійснення міжнародних передач товарів - юридичною особою вимог законодавства в галузі державного експортного контролю від 17.07.2014 № 318 (т. 1, арк. 5), який був отриманий представником позивача 17.07.2014 та згідно якого ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" листом від 03.07.2014 № 265/160 (вхідний від 08.07.2014 № 5547/14) звітувало про використання у заявлених цілях товару визначеного у разовому дозволі від 28.08.2013 №281177 00, строк дії якого закінчився 27.12.2013, в той час як відповідно до особливих умов використання вказаного дозволу граничним строком подання звіту є 27.03.2014, що передбачено п. 17 разового дозволу №281177 00 (звіт про використання (невикористання, часткове використання) товарів у заявлених цілях надається не пізніше трьох місяців з дати закінчення строку дії дозволу).

Крім того, Державною службою експортного контролю України було прийнято постанову про накладення на суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю від 05.08.2014 № 318 (т. 1, арк. 6), яка була отримана представником позивача 05.08.2014 та згідно якої відповідно до статті 26 та абзацу 7 статті 25 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» накладено на ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" штраф у розмірі 500 н.м.д.г., що складає 8500,00 грн., оскільки ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" несвоєчасно подало звіт про використання (невикористання, часткове використання) товару.

Крім цього, 10.11.2014 Головою Державної служби експортного контролю України було прийнято постанову про перегляд постанови про накладення на суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю № 318/1 (т. 1, арк. 8), згідно якої скаргу ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" залишено без задоволення, а постанову Державної служби експортного контролю України від 05.08.2014 № 318 - без змін.

Однак, ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" вважає постанову про накладення на суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю від 05.08.2014 № 318 протиправною, оскільки, згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» дана постанова мала бути прийнята протягом десяти днів після отримання протоколу, тобто в термін до 31.07.2014.

Відтак, ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" не погоджується з постановою про накладення на суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю від 05.08.2014 № 318, а тому звернулося до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступних міркувань.

Діяльність, пов'язану з державним контролем за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання, з метою забезпечення захисту національних інтересів України, дотримання нею міжнародних зобов'язань щодо нерозповсюдження зброї масового знищення, засобів її доставки, обмеження передач звичайних видів озброєння, а також здійснення заходів щодо недопущення використання зазначених товарів у терористичних та інших протиправних цілях регулюється Законом України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" від 20.02.2003 № 549-IV.

Згідно ст. 5 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання", методами здійснення державного експортного контролю є:

- ідентифікація товарів, що передбачає встановлення відповідності конкретних товарів, які є об'єктами міжнародних передач, найменуванню та опису товарів, внесених до списків товарів, що підлягають державному експортному контролю;

- надання дозволів чи висновків на здійснення міжнародних передач товарів або проведення переговорів щодо здійснення таких передач;

- здійснення митного контролю та митного оформлення товарів відповідно до законодавства;

- застосування санкцій до суб'єктів господарювання, які порушили порядок здійснення таких передач, установлений цим Законом та іншими актами законодавства в галузі експортного контролю.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання", суб'єкт здійснення міжнародних передач товарів, якому надано дозвіл, висновок чи міжнародний імпортний сертифікат, подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, письмові звіти про підсумки проведення переговорів, зазначених у статті 18 цього Закону, а також про фактично здійснені експорт та імпорт товарів, визначених у цих документах, та про використання зазначених товарів у заявлених цілях. Форма звіту та строки його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері державного експортного контролю.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу експортного контролю України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 448/2011, державна служба експортного контролю України (Держекспортконтроль України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економічного розвитку і торгівлі України (далі - Міністр).

Держекспортконтроль України входить до системи органів виконавчої влади і є спеціально уповноваженим органом виконавчої влади з питань державного експортного контролю.

Відповідно до п. 1.3 Порядку розгляду справ про порушення юридичними особами вимог законодавства в галузі державного експортного, затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 16.12.2013 № 1490, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 січня 2014 р. за N 101/24878, посадові особи Держекспортконтролю в межах своїх повноважень зобов'язані в разі виявлення ознак порушення вжити всіх необхідних заходів для встановлення факту порушення та його документального оформлення, а також своєчасно застосувати передбачені законодавством санкції.

Згідно абз. 8 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання", порушеннями вимог законодавства в галузі державного експортного контролю є: неподання або несвоєчасне подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, звітів та відповідних документів про підсумки проведення переговорів, зазначених у абзаці восьмому цієї статті, а також про фактично здійснені експорт та імпорт товарів на підставі отриманих дозволів, висновків чи міжнародних імпортних сертифікатів, а також про використання цих товарів у заявлених цілях.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання", центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, накладає на суб'єктів здійснення міжнародних передач товарів - юридичних осіб штрафи за порушення, передбачені абзацом восьмим статті 24 цього Закону, - в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 26 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання", штрафи, передбачені статтею 25 цього Закону, від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, накладаються керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, чи його заступником.

Про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 24 цього Закону, уповноваженою посадовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, що його виявила, складається протокол, який разом з поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи та документами, що стосуються справи, протягом трьох днів надається посадовим особам, зазначеним у частині першій цієї статті.

Керівник чи заступник керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, приймає рішення про накладення штрафу протягом десяти днів після отримання документів, зазначених у частині другій цієї статті.

Рішення керівника чи заступника керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, про накладення штрафу оформляється постановою про накладення на суб'єкта господарювання - юридичну особу штрафу за порушення у сфері державного експортного контролю відповідно до цього Закону.

Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови в триденний термін після її прийняття вручається під розписку керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта господарювання - юридичної особи чи надсилається поштою, про що робиться запис у справі. Другий і третій примірники залишаються в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, який наклав штраф.

Форми протоколу та постанови затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері державного експортного контролю.

Штраф підлягає сплаті суб'єктом господарювання - юридичною особою в п'ятнадцятиденний термін з дня його накладення. У разі несплати штрафу в зазначений термін він стягується державним виконавцем у порядку, визначеному законодавством.

Рішення про накладення штрафу в справах про порушення, передбачені цим Законом, може бути оскаржено в суді. При цьому виконання постанови про накладення штрафу зупиняється до прийняття відповідного рішення суду.

Згідно п. 6.1 Порядку розгляду справ про порушення юридичними особами вимог законодавства в галузі державного експортного, після розгляду справи керівник приймає рішення у справі, яке оформлюється у вигляді постанови про накладення на суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю (далі - постанова про накладення на юридичну особу штрафу) за формою, наведеною в додатку 4 до цього Порядку, або постанови про закриття провадження у справі про порушення суб'єктом здійснення міжнародних передач товарів - юридичною особою вимог законодавства в галузі державного експортного контролю (далі - постанова про закриття провадження у справі) за формою, наведеною в додатку 5 до цього Порядку (далі - постанови у справі).

Як вбачається з матеріалів справи, Державною службою експортного контролю України було прийнято постанову про накладення на суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю від 05.08.2014 № 318 (т. 1, арк. 6), згідно якої на ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" накладено штраф у розмірі 500 н.м.д.г., що складає 8500,00 грн., оскільки ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" несвоєчасно подало звіт про використання (невикористання, часткове використання) товару.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" не заперечував факт допущення ним порушення вимог законодавства, зафіксованого у протоколі № 318 від 17.07.2014 та в обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови посилався виключно на пропущення відповідачем строку для накладення штрафу, встановленого статтею 26 Закону України "Про державний контроль за Міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання".

Позивач наполягав на тому, що рішення про накладення штрафу на підставі протоколу № 318 від 17.07.2014 мало бути прийняте не пізніше 31.07.2014. Оскільки оскаржувана постанова прийнята 05.08.2014, позивач вважає, що вона прийнята з пропуском строку, встановленого статтею 26 названого Закону, а тому така постанова є незаконною.

Відповідач наведені доводи позивача заперечив, посилаючись на те, що позивач не врахував кількість вихідних днів, які вплинули на строк прийняття постанови про накладення на суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю.

Суд відхиляє наведені доводи відповідача з огляду на наступне.

Згідно із частиною 1 статті 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Наведені норми Цивільного кодексу України застосовуються до спірних правовідносин за аналогією, оскільки Законом України "Про державний контроль за Міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" не визначає початок та закінчення строків, встановлених даним законом.

Матеріали справи свідчать про те, що протокол № 318 про порушення суб'єктом здійснення міжнародних передач товарів - юридичною особою вимог законодавства в галузі державного експортного контролю було складено 17.07.2014.

Таким чином, з 18.07.2014 розпочався триденний строк для передачі матеріалів справи про правопорушення керівнику або його заступнику, який закінчився 20.07.2014. Враховуючи те, що 20.07.2014 - вихідний день (неділя), то останнім днем для передачі матеріалів справи про правопорушення є 21.07.2014.

Відповідач зазначив, що вказаний протокол із поясненнями передано першому заступнику Голови Держекспортконтролю України тільки 22.07.2014. Отже, триденний строк, встановлений статтею 26 Закону України "Про державний контроль за Міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" відповідачем пропущено.

Десятиденний строк для прийняття першим заступником Голови Держекспортконтролю України рішення про накладення штрафу, з урахуванням передання йому матеріалів 22.07.2014, розпочався 23.07.2014 та закінчився 01.08.2014 (п'ятниця).

Відповідач прийняв оскаржувану постанову 05.08.2014, посилаючись на те, що 02-03.08.2014 припадали на вихідні. Однак, наявність вказаних вихідних не впливає на строк прийняття постанови, оскільки останнім (десятим) днем для її прийняття є п'ятниця.

Отже, оскаржувана постанова від 05.08.2014 № 318 була прийнята відповідачем з порушенням строку, встановленого законодавством для її прийняття.

Однак, суд дійшов висновку, що незначне пропущення відповідачем строку винесення постанови не є самостійною підставою для визнання протиправною та скасування даної постанови, враховуючи наявність факту допущення ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" порушення вимог законодавства, за яке передбачено накладення фінансової санкції.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не заперечує факту допущення ним порушення вимог абзацу 8 статті 24 Закону України "Про державний контроль за Міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання", суд дійшов висновку, що відповідач правомірно застосував до ПрАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" штраф у розмірі 8500 грн. та підстави для визнання даної постанови протиправною та скасування відсутні.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги, оскільки вона є необґрунтованою та безпідставною.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона" () решту суми судового збору у розмірі 1644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири грн. 30 коп.) на розрахунковий рахунок № 4007 у ГУ ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо постанова не оскаржена в апеляційному порядку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя Н.В. Клочкова

Судді Т.О. Скочок

Б.В. Санін

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15 грудня 2014 року.