Справа № 826/13313/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

в порядку письмового провадження

м. Київ

19 січня 2015 року № 826/13313/14

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Аерофлот - російські авіалінії"
доДержавної авіаційної служби України
третя особа про Державне підприємство обслуговування повітряного руху України визнання протиправними та скасування постанов

Головуючий суддя: Кротюк О.В.

Судді: Бояринцева М.А.

Мазур А.С.

.

Обставини справи:

Відкрите акціонерне товариство "Аерофлот - російські авіалінії" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної авіаційної служби України про визнання протиправними та скасування постанов.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи.

У процесі розгляду справи судом у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Державне підприємство обслуговування повітряного руху України.

На підставі ч.4. ст. 122 КАС України судом ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Державною авіаційною службою України винесено постанови про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації:

- № 313 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1820 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 215 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1822 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 319 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1848 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 151 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1826 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 267 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1823 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 140 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1823 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 224 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1824 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 78 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1826 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 169 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1823 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 71 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1825 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 73 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1827 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 85 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1826 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 341 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1848 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 263 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1849без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 92 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1824 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 309 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1826 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 89 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1822 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 208 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1826 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 147 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1822 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 239 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1820 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 142 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1825 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь);

- № 103 від 12 серпня 2014 року (порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL1820 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України на закритий аеродром Сімферополь),

(далі всі разом або окремо - оскаржувані/е рішення).

Позивач вважає оскаржувані рішення протиправними та просить їх скасувати з підстав відсутності порушень, вчинення суб'єктом владних повноважень перевірки і притягнення до відповідальності не у відповідності до законодавства України. Детальні мотиви викладено у позовній заяві та письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до положень статті 23 Повітряного кодексу України (№ 3393-VI від 19.05.2011; далі - Повітряний кодекс) організація використання повітряного простору України - це комплекс заходів, який вживається для забезпечення безпечного, економічного та регулярного повітряного руху, а також будь-якої іншої діяльності, пов'язаної з використанням повітряного простору України. Положення про використання повітряного простору України затверджується Кабінетом Міністрів України. Організація використання повітряного простору України передбачає, зокрема: забезпечення дозвільного порядку використання повітряного простору України та/або забезпечення інформацією щодо використання повітряного простору України; забезпечення контролю за дотриманням порядку та правил використання повітряного простору України у певних районах. Порушенням порядку використання повітряного простору України вважаються дії або бездіяльність юридичних чи фізичних осіб, що призвели до порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів, які регулюють порядок використання повітряного простору України.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 29 Повітряного кодексу використання повітряного простору України здійснюється на підставі дозволів, що надаються органами об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України, крім випадків, передбачених пунктами 1 - 5 частини другої статті 24 цього Кодексу. У разі виконання польотів цивільних повітряних суден та літальних апаратів поза межами контрольованого повітряного простору України заявка на використання повітряного простору України не подається, за винятком випадків, зазначених у Положенні про використання повітряного простору України.

Використання повітряного простору України або його окремої частини може бути частково або повністю обмежено уповноваженим органом з питань цивільної авіації та органами об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України (ст. 30 Повітряного кодексу).

Обслуговування повітряного руху в районах польотної інформації, диспетчерських районах, диспетчерських зонах, на маршрутах обслуговування повітряного руху, у тому числі в повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху міжнародними договорами України покладена на Україну (крім зон та аеродромів, де обслуговування повітряного руху здійснюється відповідними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування), організується та здійснюється в порядку, встановленому Положенням про використання повітряного простору України (ч.1. ст. 33 Повітряного кодексу).

Для виконання польоту необхідно отримати від уповноваженого органу з питань цивільної авіації дозвіл на виліт цивільного повітряного судна з аеродрому України, приліт повітряного судна до аеродрому України або на проліт територією України, за винятком випадків, установлених авіаційними правилами України. Порядок подання запиту щодо видачі такого дозволу, умови та порядок його видачі встановлюються авіаційними правилами України (ч. 6., 7. ст. 46 Повітряного кодексу).

Наказом Державної служби з нагляду за забезпеченням безпеки авіації, Міноборони затверджено "Правила надання експлуатантам дозволів на виліт з аеропортів України та приліт до аеропортів України" (№ 897/703 від 28.11.2005). Згідно пп.1.2. вказаних правил, останні встановлюють порядок отримання дозволів на виліт з аеропортів України та приліт до аеропортів України ПС, порядок контролю Державної авіаційної служби України (далі - Державіаслужба України) за виконанням вимог українськими та іноземними експлуатантами наданих дозволів під час здійснення міжнародних, внутрішніх та транзитних польотів.

Розділ 7 " Положення про використання повітряного простору України" (Постанова КМ України № 401 від 29.03.2002; далі - Положення про використання повітряного простору України) регулює питання заборон та обмежень використання повітряного простору.

Згідно пункту 93 вказаного положення зазначено, що в окремих частинах повітряного простору встановлюються заборона або обмеження на його використання, які публікуються в документах з аеронавігаційної інформації та/або включаються до плану використання повітряного простору. Форма та зміст плану використання повітряного простору визначаються інструкцією з управління використанням повітряного простору.

Заборона використання повітряного простору на постійній основі встановлюється Державіаслужбою за поданням відповідних державних органів, підприємств, установ та організацій і оприлюднюється в документах з аеронавігаційної інформації. Тимчасова заборона використання окремих частин повітряного простору встановлюється в інтересах користувачів, які подали відповідні заявки, з урахуванням пріоритетів, установлених цим Положенням, та принципів гнучкого використання повітряного простору відповідно до Європейської концепції гнучкого використання повітряного простору. Інформація про тимчасову заборону використання повітряного простору доводиться Украероцентром та службою аеронавігаційної інформації до відома всіх користувачів повітряного простору (п.101, 102 Положення про використання повітряного простору України).

Відповідно до підпункту п) пункту 5.1.1.1 розділу 5.1 Глави 5 Додатку 15 до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 р. «Служби аэронавигационной информации» (далі - Додаток 15) та Doc. 8126 ИКАО «Руководство по службам аэронавигационной информации» (далі - Doc. 8126), які є обов'язковими як для України та і для Російської Федерації згідно зі статтями 37 та 38 вищезазначеної Конвенції, та згідно з абзацом 15 підпункту 3.2.1.2. Правил обслуговування аеронавігаційною інформацією, затверджених наказом Міністерства транспорту України 01.07.2004 № 564, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 липня 2004 р. за № 913/9512 (далі - Правила № 564), інформація щодо встановлення заборонених зон публікується шляхом видання повідомлень NOTAM, які є елементом об'єднаного пакету аеронавігаційної інформації (розділ 1.1 глави 1 Додатку 15).

Так, до управління забезпечення аеронавігаційного обслуговування польотів та до Міжнародної служби NOTAM (NOF) від Украероцентру, який є головним оперативним підрозділом об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України (постанова Кабінету Міністрів України від 19 липня 1999 р. №1281), мережею авіаційного фіксованого електрозв'язку (AFTN) надійшов запит про встановлення забороненої зони над територією півострова Крим, який був затверджений уповноваженими особами Державіаслужби, що стало підставою для опублікування NOTAM А0520/14 та Ц0568/14.

Порядок затвердження Державіаслужбою аеронавігаційної інформації регулюється Порядком подання, розгляду, затвердження та публікації аеронавігаційної інформації, затвердженим наказом Державіаслужби від 29 липня 2011 року №142 (далі - Порядок № 142).

Розділом 3 Порядку № 142 регламентується порядок обробки запитів та видання NOTAM.

Так, запит на видання NOTAM (далі - запит) подається відповідно до вимог, визначених у підпункті 3.2.2 Правил № 564, на адресу органу міжнародного NOTAM та департаменту аеронавігації та зовнішніх зв'язків.

Запит на видання NOTAM щодо планової інформації необхідно погодити з Державіаслужбою України (підпункт 3.2.2.2. Правил № 564).

Після отримання запиту департаментом аеронавігації та зовнішніх зв'язків аналізується зміст отриманого запиту з метою визначення категорії наданої інформації (пункт 3.4. Порядку № 142).

Згідно з додатком 5 Порядку № 142 запит на встановлення заборонених зон має бути погоджений департаментом аеронавігації та зовнішніх зв'язків Державіаслужби України (пункт 3.6. Порядку № 142).

Погодження здійснюється у якомога найкоротший термін (не пізніше 1 години після отримання запиту) (пункт 3.7. Порядку № 142).

У разі відсутності заперечень з боку відповідних департаментів/управлінь Державіаслужби України протягом 1 години після отримання запиту орган міжнародних NOTAM (NOF) видає NOTAM згідно із запитом. При цьому департамент аеронавігації та зовнішніх зв'язків інформує NOF за допомогою телефону про відсутність заперечень (пункт 3.8. Порядку №142).

Під час погодження начальник відповідного департаменту/управління Державіаслужби України (чи особа, яка його заміщує) візує текст запиту, що є дозволом для публікації (3.10. Порядку № 142).

Такий порядок розгляду, затвердження та опублікування аеронавігаційної інформації відповідає додаткам до Конвенції.

Зокрема, відповідно до пункту 2.1.1 розділу 2.1 глави 2 Doc. 8126 «Авиационный полномочный орган государства должен распределить между техническими отделами своего центрального аппарата обязанности по подготовке исходных данных, которые требуются службе аэронавигационной информации (САИ) для NOTAM, предполетные информационные бюллетени (РІВ) Поэтому технические отделы должны обеспечить надежные и скоростные каналы связи с САИ»

Також, відповідно до пункту 1.1.2 розділу 1.1 глави 1 Doc. 8126 «Об обязанности командира воздушного судна ознакомиться со всей имеющейся информацией, относящейся к предстоящему полету, говорится в главе 2 Приложения 2. В отношении международного коммерческого воздушного транспорта существуют жесткие требования ИКАО, соблюдение которых можно обеспечить лишь путем предоставления такой информации, которая обычно подготавливается САИ. Пилоты должны быть знакомы с правилами и процедурами всех государств, которые они будут пролетать. В части I Приложения 6 указано, что на борту воздушного судна должны иметься определенные конкретные виды информационных материалов и что ни один полет не может выполняться до тех пор, пока не будет обоснованной уверенности в том, что необходимые для полета средства и обслуживание имеются в наличии и находятся в рабочем состоянии. Обеспечить соблюдение требований в отношении международной авиации общего назначения и полетов вертолетов (соответственно части II и III Приложения б) также можно лишь путем обеспечения такой информации, которая предоставляется службой аэронавигационной информации».

Тобто, виконуючи міжнародні рейси над територією України, пілоти не вивчають законодавство України та розпорядчі документи Державіаслужби. Вони керуються виключно опублікованою аеронавігаційною інформацією, в тому числі NOTAM.

Вимоги до змісту, правил видачі та опублікування NOTAM уніфіковані для всіх країн, що приєднались до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 р. та містяться у Додатку 15 тa Doc.8126.

Зокрема, п. 5.1.1 Додатку 15: «NOTAM составляется и издается незамедлительно в тех случаях, когда подлежащая распространению информация носит временный и непродолжительный характер, или в случае введения в срочном порядке важных с эксплуатационной точки зрения постоянных изменений или временных изменений, носящих долгосрочный характер, исключая обширный текстовой и/или графический матеріал».

п. 5.2.2 Додатку 15: «Текст NOTAM составляется с использованием значений/единообразной сокращенной фразеологии, предписанных для кода NOTAM ИКАО, дополненного за счет сокращений ИКАО, индексов, определителей,, указателей, позывных, частот, цифр и открытого текста.

Подробный инструктивный материал по подготовке NOTAM, содержится в документе Doc 8126».

п. 5.2.2.1 Додатку 15: «Когда NOTAM отбирается для международной рассылки, в части, содержащие открытый текст, включается текст на английском языке».

NOTAM є складовою частиною об'єднаного пакета аеронавігаційної інформації, визначення якого міститься в розділі 1.1 «Определения» Глави 1 Додатку 15.

Відповідно до підпункту 2.1.2 пункту 2.1 глави 2 Правил № 564, аеронавігаційна інформація затверджується Державіаслужбою України та публікується САІ (Служба аеронавігаційної інформації, яка входить до складу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - пункт 1.4 глави І Правил №564).

Отже, на період з 17 год. 00 хв. 28.03.2014 по 23 год. 59 хв. 28.06.2014 над півостровом Крим була встановлена заборонена зона про що свідчить опублікована в NOTAM A0520/14 інформація (т.9 а.с. 104-105).

ГУП ЦАИ ГА РФ отримує аеронавігаційну інформацію від САІ Украерорух (т.9 а.с. 166-167)

Оскільки, Європейський Аеронавігаційний план встановлює, що аеронавігаційне обслуговування в межах всього Сімферопольського РПІ, включаючи відкрите море над акваторією Чорного моря здійснює Україна (т.9 а.с.122-124), та враховуючи NOTAM№ ц 0462/14 (т.9 а.с. 107-114), суд вбачає доведення до відома позивача в офіційному порядку обставин закриття аеропорту Сімферополь. Вказане в силу положень Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 р. зумовлює відсутність підстав у позивача для користування аеропортом Сімферополь, навіть і за наявності повідомлень посадових осіб аеропорту про готовність прийняти відповідний рейс. Поряд з тим, суд зверне увагу на те, що відповідне повідомлення ОСОБА_2 (т.1. а.с. 17) містить інформацію про блокування діяльності аеропорту Сімферополь шляхом видачі відповідних НОТАМів та відсутності їх скасування.

Як вбачається судом з протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації №313 від 28 липня 2014 року було встановлено порушення яке полягає в тому, що 16.05.2014 року на закритий аеродром Сімферополь здійснило посадку ПС, яке виконувало рейс AFL 1820 незважаючи на заборону використання повітряного простору.

Аналогічного змісту обставини (враховуючи посадку або зліт ПС) порушень викладено в протоколах № 228, 215, 319, 151, 267, 140, 224, 78, 169, 71, 73, 85, 341, 263, 92 309, 89, 208, 147, 239, 142, 103 від 28 липня 2014.

Оскільки рейси, за наслідком виконання яких було складено протоколи та винесено оскаржувані рішення, мали місце в забороненій для польотів зоні над півостровом Крим, визначеної NOTAM A0520/14, та під час його дії, позивачем було допущено порушення норм Положення про використання повітряного простору України, а відтак і положень Повітряного кодексу.

Поряд з цим, недоліки виготовлення та викладу логічного взаємопов'язаних за змістом обставин у протоколах та оскаржуваних рішеннях не спростовує по суті правопорушення, передбаченого абз.4 п.1 ч.1 ст. 127 Повітряного кодексу України. Разом з цим, суд вважає необхідним звернути на ці недоліки увагу відповідача та необхідності їх усунення в подальшій своїй діяльності

Щодо дозволів на використання повітряного простору, особи заінтересовані у провадженні діяльності, зазначеної у пункті 3 цього Положення, повинні подати відповідну заявку на використання повітряного простору (абз.1 п.56 Положення про використання повітряного простору України).

Органи управління Повітряних Сил Збройних Сил, Украероцентр здійснюють контроль за виконанням регулярних внутрішніх та міжнародних польотів, а також транзитних регулярних польотів та наданням органами ОПР послуг з обслуговування повітряного руху. З цією метою користувачі повітряного простору подають Украероцентру перелік повторюваних планів польотів не пізніше ніж за 14 діб до початку польоту, а зміни до цього переліку - за 7 діб до введення їх у дію. Украероцентр доводить перелік повторюваних планів польотів до РДЦ та органів управління Повітряних Сил Збройних Сил (п.61 Положення про використання повітряного простору України).

Як вбачається зі змісту пунктів 74, 75 Положення про використання повітряного простору України передбачено наявність комплексного дозволу, який складається з: Дозволу на виконання польотів, який видається Державіаслужбою, Генеральним штабом Збройних Сил та Дозволу на використання повітряного простору, який видається Украероцентром, РДЦ на підставі відповідної заявки після отримання дозволу на виконання польотів.

Украероцентр та РДЦ, отримавши заявку на використання повітряного простору, приймають відповідне рішення, про що інформують заявника. У разі затвердження заявки на використання повітряного простору Украероцентр та РДЦ повідомляють про прийняте рішення органи управління Повітряних Сил Збройних Сил (п.76 Положення про використання повітряного простору України).

Таким чином, дозвіл на виконання польотів та дозвіл на використання повітряного простору є різними речами (включаючи зміст та суб'єктний склад осіб, які їх видають).

Отже, у позивача повинні бути відомості щодо направлення ним відповідних заявок та інформація про прийняті по ним рішення, що передбачено п.76 Положення про використання повітряного простору України.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Виходячи з вищенаведеного, положень ч.1 ст. 11 КАС України, позивач повинен спростувати доводи відповідача щодо відсутності відповідних заявок та дозволів на використання повітряного простору і надати суду відповідні заявки та рішення щодо них. Вказаного позивачем суду не надано.

Дозвіл на використання повітряного простору, який видається Украероцентром, РДЦ у позивача відсутній, а тому вказане доводить допущення ним порушення норм Положення про використання повітряного простору України, а відтак і положень Повітряного кодексу. При цьому суд зазначить, що відповідне повідомлення ОСОБА_2 з аеропорту Сімферополь не є дозволом РДЦ.

Щодо розслідувань порушень порядку використання повітряного простору.

Дійсно, у відповідності до положень абз.2 п.118 Положення про використання повітряного простору України встановлено, що відносно всіх випадків порушення порядку використання повітряного простору проводиться розслідування.

Поряд з цим, п. 124, 125 (Положення про використання повітряного простору України) визначено, що для розслідування порушень порядку використання повітряного простору рішенням Державіаслужби призначається комісія із службового розслідування, до складу якої включаються представники заінтересованих державних органів, підприємств, установ та організацій. Комісія із службового розслідування у своїй діяльності керується Повітряним кодексом України, Правилами польотів у повітряному просторі України, Інструкцією про розслідування порушень порядку використання повітряного простору України та цим Положенням.

Розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами України та іноземними цивільними повітряними суднами, фактів порушення порядку використання повітряного простору України покладається на спеціалізовану експертну установу з розслідування авіаційних подій (ч.8. ст. 4 Повітряного кодексу).

Будь-яке адміністративне, службове, прокурорське, судове розслідування, спрямоване на встановлення вини або відповідальності, повинне проводитися окремо від технічного розслідування авіаційних подій, серйозних інцидентів, інцидентів, надзвичайних подій та пошкоджень повітряних суден на землі (ч.4. ст. 119 Повітряного кодексу України).

Суд погодиться з доводами позивача щодо не дотримання відповідачем вимог відносно створення Комісії із службового розслідування, яке є відмінним від технічного розслідування, проте вказане не спростовує обставин порушення позивачем порядку використання повітряного простору України.

Щодо перевірок суд зазначить наступне.

Згідно пп.2.1. "Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті" (Міністерство інфраструктури України, № 637 від 26.12.2011) підставою для розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації є протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації, складений за формою згідно з додатком 1.

Протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати Голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники. Повноваження державних інспекторів підтверджуються посвідченням державного інспектора з авіаційного нагляду у Державіаслужбі України, а уповноважених на проведення перевірок посадових осіб Державіаслужби України - наказом Державіаслужби України про проведення перевірки та службовим посвідченням. 2.5. Протокол складається за кожним виявленим фактом правопорушення у галузі цивільної авіації. (пп.2.2., 2.3., 2.5. Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті).

Факти правопорушень, визначених у статті 127 Повітряного кодексу України, виявляються державними інспекторами та уповноваженими на проведення перевірок посадовими особами Державіаслужби України шляхом проведення планових та позапланових перевірок, а також керівниками аеропортів, начальниками служб авіаційної безпеки та їх заступниками під час виконання ними своїх посадових обов'язків.

У відповідності до п.6.1. "Положення про державного інспектора з авіаційного нагляду у Державній авіаційній службі України" (№ 68 від 09.02.2010) державний інспектор на підставі службового посвідчення та спеціального завдання на проведення перевірки має право безперешкодно перевіряти роботу суб'єктів та об'єктів авіаційної діяльності, у тому числі іноземних, на території України, виконання польотів з метою нагляду за забезпеченням безпеки авіації та додержанням авіаційних правил.

Таким чином, оскільки позивач не є суб'єктом авіаційної діяльності, який знаходиться на території України (що підтверджується свідоцтвом № 032,175 від 21 червня 1994р.), об'єкти авіаційної діяльності (повітряні судна - порушники) розміщені, як за межами України, так і на анексованій Російською Федерацією території України - АР Крим, що в свою чергу унеможливлює проведення перевірки на місці (як того вимагає абз.2. ч.1. ст. 16 Повітряного кодексу), суд вважає, що в такій ситуації невидача спеціального завдання на проведення перевірки, як того вимагає законодавство, не є істотним по суті, оскільки фактично відсутня можливість вказати об'єкт та місце перевірки. Разом з тим, відсутність такого завдання, в такій ситуації, на думку суду, не перешкоджає інспектору скласти протокол про правопорушення, що передбачено п.2.5. "Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті" (№ 637 від 26.12.2011). Вказане кореспондується нормам п. 5.6. "Положення про державного інспектора з авіаційного нагляду у Державній авіаційній службі України" (№ 68 від 09.02.2010) згідно якого, якщо державному інспектору стає відомо, що діяльність або бездіяльність будь-якої особи загрожує або може загрожувати безпеці авіації, він зобов'язаний вжити всіх необхідних заходів у межах своїх повноважень для усунення загрози безпеці авіації.

Польоти позивача без дозволів на закритій території України є таким, що створює загрози безпеці авіації, що зумовлює необхідність реагування державних інспекторів з авіаційного нагляду.

Вказані вище обставини унеможливлюють проведення належної самостійної процедури перевірки та, відповідно, складення акту. Разом з цим, згідно п.5.3. Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті (№ 637 від 26.12.2011) передбачається складення акту відносно суб'єкта авіаційної діяльності. Проте таке, як відносно позивача, з підстав, зазначених вище, так і відносно дій щодо перевірки фактів, є неможливим. Проте факт порушення порядку використання повітряного простору України зафіксований і доведений до відома Державіаслужби повідомленням від Украероцентру.

Щодо перевірки факту, правопорушення, то вказані обставини встановлюються під час розгляду справи, проте позивачем не було надано відповідачу доказів, які спростовують обставини порушень в галузі цивільної авіації.

Доводи щодо відсутності у державних інспекторів компетенції на проведення перевірки з огляду на їх приналежність посади за напрямком діяльності (згідно п.2.1. "Про затвердження Положення про державного інспектора з авіаційного нагляду у Державній авіаційній службі України" № 68 від 09.02.2010 як-то: державний інспектор з авіаційного нагляду за безпекою авіації; державний інспектор з авіаційного нагляду за льотною придатністю повітряних суден; державний інспектор з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією) суд не приймає, оскільки розподіл компетенції та прав на складання протоколу про правопорушення державними інспекторами лише згідно їх приналежності за напрямом діяльності, законодавством не встановлено, за виключенням напряму «авіаційна безпека» (див. Закон України "Про Державну програму авіаційної безпеки цивільної авіації" № 545-IV від 20.02.2003), що не стосується обставин цієї судової справи.

Зазначене судом кореспондується змісту норм п. 5.6. "Положення про державного інспектора з авіаційного нагляду у Державній авіаційній службі України" (№ 68 від 09.02.2010) зазначеного вище.

Поряд з цим державний інспектор з авіаційного нагляду керується як своєю посадовою інструкцією, так і нормами Повітряного кодексу, які безпосередньо визначають права (повноваження) вказаної посадової особи.

Зауваження позивача щодо необхідності розгляду Комісією з розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації та порушення вимог законодавства на повітряному транспорті (наказ Державіаслужби від 16 лютого 2012 року N 121) відносно необхідності розгляду нею протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації та прийняття рішення щодо суми накладення стягнення або закриття провадження у справі про правопорушення у галузі цивільної авіації є слушним. Проте суд, з огляду на дорадчий статус органу вказаної комісії Державіаслужби України, вважає, що не розгляд відповідних протоколів та рекомендацій щодо розміру санкцій, не порушенням, оскільки в силу норм Повітряного кодексу, санкції, встановлені законом, визначає та застосовує, зокрема, голова Державіаслужби, а не комісія, визначена наказом Державіаслужби від 16 лютого 2012 року N 121.

Інші доводи позивача стосовно зауважень щодо відповідності відомостей, зазначених у протоколів фактичним обставинам, суд не приймає до уваги, оскільки останні стосуються технічних аспектів складання протоколів та фіксації певних обставин їх складання за участю представників позивача і не спростовують обставини порушення порядку використання повітряного простору України.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в силу положень частини 2 статті 71 КАС України спростував покликання позивача і довів відповідність оскаржуваних рішень вимогам ч.3. ст.2 КАС України.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати позивача не відшкодовуються.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст.186 КАС України.

Головуючий суддя О.В. Кротюк

судді М.А. Бояринцева

А.С. Мазур