Справа № 808/9491/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2015 року 16 год. 35 хв. Справа № 808/9491/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Каракуші С.М.
за участю секретаря Рибакової М.В.
позивача ОСОБА_1
представника відповідача Колєсніка Є.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1
до: Військової частини НОМЕР_1
про: визнання дій неправомірними та часткове скасування додатку до наказу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій щодо видання наказу № 57 від 19.11.2014 в частині включення ОСОБА_1 до складу зведеної гарматної артилерійської батареї для виконання заходів в антитерористичній операції неправомірними та про часткове скасування додатку до наказу № 57 від 19.11.2014 шляхом виключення з нього ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він проходить військову службу у військовому званні «капітан юстиції» на посаді юрисконсульта частини, у зв`язку з чим включення його до складу зведеної гарматної артилерійської батареї на посаді старшого радіотелефоніста вважає неправомірним, оскільки на нього покладено виконання обов`язків, що не належать до його компетенції та які не пов`язані з виконанням завдань, що покладені на юридичну службу. Окрім того, штатним розписом військової частини НОМЕР_1 не передбачена посада старшого радіотелефоніста, а існуюча посада радіотелефоніста передбачає військове звання «матрос», у зв`язку з чим покладення виконання обов`язків за іншою посадою, яка є нижчою, не допускається. Також позивач зазначив, що оскаржуваним наказом передбачено проведення з особовим складом зведеної гарматної артилерійської батареї певних заходів щодо інструктажу, безпеки та вивчення матеріальної частини техніки та озброєння, інструкції з експлуатації, які з ним не проводились, та жодного разу позивач не залучався та не брав участі у відновленні боєздатності. Також позивач зазначає, що наказ командира частини ним, як юрисконсультом частини, не був завізований.
В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та надав пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.
Представник відповідача позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити та пояснив, що оскаржуваний наказ прийнятий на виконання наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визначення персонального складу зведеної гарматної артилерійської батареї від 18.11.2014 № 402, згідно з яким позивача включено до складу зведеної гарматної артилерійської батареї. У зв`язку з чим вважає дії щодо прийняття оскаржуваного наказу правомірними.
Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивач проходить військову службу у військовій частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України у військовому званні «капітан юстиції» на посаді юрисконсульта частини (а.с. 10-11).
18.11.2014 тимчасово виконуючим обов`язки командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України прийнято наказ № 401 «Про створення та підготовку зведеної гарматної артилерійської батареї Військово-Морських Сил Збройних Сил України до участі в антитерористичний операції», яким наказано створити зведену гарматну артилерійську батарею на базі військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил (а.с. 118).
Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 402 «Про визначення персонального складу зведеної гарматної артилерійської батареї» визначено персональний склад зведеної гарматної артилерійської батареї згідно з додатком та наказано командирам військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з 20.11.2014 своїми наказами (по стройовій частини) відрядити визначений особовий склад до зони проведення антитерористичної операції з оформленням документів на відрядження (а.с. 88).
Згідно зі списком особового складу зведеної гарматної артилерійської батареї, який є додатком до наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 402, юрисконсульта частини НОМЕР_1 капітана юстиції ОСОБА_1 включено до складу зазначеною батареї за посадою за штатом зведеного розрахунку старший радіотелефоніст (а.с. 89).
Зазначені накази прийняті на виконання вимог розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 16.11.2014 № 304/2/02964 щодо залучення гарматної артилерійської батареї Військово-Морських Сил до участі в антитерористичній операції.
19.11.2014 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ № 57 «Про створення та виконання заходів артилерійською батареї військової частини НОМЕР_1 в антитерористичній операції», яким призначено гарматну артилерійську батарею у складі згідно з додатком (а.с. 12-13).
Відповідно до додатку до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2014 № 57, позивач включений до особового складу зведеної гарматної артилерійської батареї за посадою за штатом зведеного розрахунку як старший радіотелефоніст (а.с. 14).
Як зазначено в наказі командира військової частини від 19.11.2014 № 57, він прийнятий на виконання розпорядження Генерального штабу Збройних сил України від 16.11.2014 № 304/2/02964, наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 401.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення).
Згідно з абзацом 2 пункту 1 Положення, це Положення застосовується до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Пунктом 145 Положення визначено, що військовослужбовці можуть бути направлені у відрядження самостійно або у складі військового підрозділу (команди) з метою: навчання на курсах, проходження зборів, вступу до вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів; участі у заходах, пов`язаних із підготовкою військ (сил); забезпечення охорони, супроводження і доставки військових вантажів, озброєння, військової техніки та інших матеріальних засобів; супроводження нарочних з таємними документами і матеріалами або як нарочні; супроводження (за потреби) окремих військовослужбовців, хворих або команд військовослужбовців та конвоювання заарештованих і засуджених; отримання нагород; участі в засіданнях судів або прибуття за викликом органів дізнання та досудового слідства; участі в планових заходах (збори, семінари, засідання, наради тощо); ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; в інших випадках за викликом (розпорядженням) старших командирів.
Відповідно до абзацу чотирнадцятого цього ж пункту, військовослужбовці направляються у відрядження за рішенням командирів (начальників) військових частин або старших командирів (начальників), про що видається наказ командира (начальника) військової частини по стройовій частині.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, яким керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України, що затверджений Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут).
Статтею 28 Статуту визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Відповідно до статті 29 Статуту, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.
Право начальника віддавати підлеглому накази та обов`язок перевіряти їх виконання закріплені статтею 30 Статуту.
Статтею 35 Статуту визначено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Відповідно до статті 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень. За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.
Як встановлено судом, зведену гарматну артилерійську батарею Військово-Морських Сил Збройних Сил України створено на базі військової частини НОМЕР_1 та визначено її персональний склад наказами тимчасово виконуючого обов`язки командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 401 і № 402, у зв`язку з чим включення позивача до особового складу зведеної гарматної артилерійської батареї відбулось не на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2014 № 57, а на підставі наказу тимчасово виконуючого обов`язки командувача від 18.11.2014 № 402.
Таким чином, оскаржуваний наказ є таким, що прийнятий на виконання наказів Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 401 і № 402 у порядку підлеглості та спрямований на їх реалізацію, що відповідає закріпленому статтею 28 Статуту принципу керівництва Збройними Силами України як єдиноначальність.
Крім того, саме відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 402 командира військової частини НОМЕР_1 було зобов`язано своїм наказом відрядити визначений командуванням особовий склад, до складу якого включено позивача, до зони проведення антитерористичної операції (а.с. 88).
При цьому, відповідно до вказаного наказу прийнято рішення про відрядження військовослужбовців, що спростовує твердження позивача про покладення на нього тимчасового виконання обов`язків за нижчою посадою.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ, який прийнятий на виконання наказів Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 401 і № 402 у порядку підлеглості та спрямований на їх реалізацію, виданий в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.
Доводи позивача про те, що його залучено до виконання обов`язків, що не входять до його компетенції, суд також вважає необґрунтованими, оскільки останній займає посаду юрисконсульта військової частини НОМЕР_1 , а не зведеної гарматної артилерійської батареї, яка не входить до складу військової частини НОМЕР_1 та утворена за наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 401.
Також суд вважає необґрунтованими посилання позивача як на підставу для скасування оскаржуваного наказу на відсутність у ньому відомостей щодо його прийняття на виконання наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 18.11.2014 № 402, оскільки відповідно до наданих представником відповідача пояснень, підставою для прийняття наказу командиром частини НОМЕР_1 були саме накази Командування від 18.11.2014 № 401 і № 402, що також підтверджується змістом цих наказів, які узгоджуються між собою. Крім того, лише відсутність в оскаржуваному наказі посилання на наказ Командування від 18.11.2014 № 402 не може буті підставою для його скасування, як відсутність на ньому погодження юрисконсульта частини.
Не є обґрунтованими і доводи позивача про те, що його включено до особового складу зведеної гарматної артилерійської батареї без проведення з ним заходів щодо інструктажу, безпеки та вивчення матеріальної частини техніки та озброєння, інструкції з експлуатації, оскільки проведення таких заходів з особовим складом утвореної зведеної гарматної артилерійської батареї передбачено саме оскаржуваним наказом.
Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М. Каракуша