Справа № 802/4371/14-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 січня 2015 р. Справа № 802/4371/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представника позивача: Охрімовського Я.В.

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про: стягнення податкового боргу в сумі 2037,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ ГУ ДФС, позивач) з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, відповідач) про стягнення податкового боргу у сумі 2037,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем станом на день звернення до суду рахується борг в сумі 2037,99 грн. за не сплату єдиного податку. Вказану заборгованість відповідач добровільно не погасив, а тому позивач звернувся до суду щодо її примусового стягнення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши суду, що він припинив підприємницьку діяльність, про що внесено відповідний запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а тому вважає, що у позивача були відсутні підстави для нарахування йому єдиного податку.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши всі наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа - підприємець 06.10.1997 року та перебував на обліку в Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС з 10.04.1998 року, був платником єдиного податку та перебував на спрощеній системі оподаткування.

Підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_2 була припинена 22.07.2014 року, про що було внесено запис №6013719 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 відносився до другої групи платників єдиного податку зі ставкою єдиного податку 20 % розміру мінімальної заробітної плати.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з такого.

Згідно з ч. 2 п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп є календарний рік. Пунктами 295.1, 295.2, 295.4 ст. 295 ПК України визначено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності. Сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси.

Статтею 300 ПК України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку.

Як установив суд, станом на день звернення до суду за ФОП ОСОБА_2 рахується заборгованість по сплаті єдиного податку за період з січня по вересень 2014 року у сумі 2037,99 грн, що підтверджується витягом з облікової картки платника єдиного податку (а.с.8), розрахунку суми позову (а.с.7), корінцем податкової вимоги (а.с.10).

ФОП ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував про наявність у нього вказаної заборгованості, зазначивши, що він припинив підприємницьку діяльність про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. В підтвердження своїх доводів надав суду повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця від 22.07.2014 року.

Однак, суд вважає такі твердження відповідача безпідставними, оскільки відповідно до положень п.п. 65.10.8 ст. 65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відповідно до п. 295.8 ст. 295 ПК України у разі припинення платником єдиного податку провадження господарської діяльності податкові зобов'язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому до контролюючого органу подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з припиненням провадження господарської діяльності.

Як свідчать матеріали справи відмова від спрощеної системи оподаткування мала місце 01.10.2014 року, про що свідчить заява про застосування спрощеної системи оподаткування (а.с. 9), а тому податкові зобов'язання зі сплати єдиного податку нараховувались ФОП ОСОБА_2 до 20.09.2014 року.

За таких обставин суд приходить до висновку, що Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС правомірно нарахована сума податковго боргу зі сплати єдиного податку за період з січня по вересень 2014 року включно.

Крім того, Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС з метою погашення податкового боргу на адресу відповідача було направлено податкову вимогу № 4834-25 від 02.09.2014 року, що підтверджується корінцем податкової вимоги (а.с.10). Проте вказана податкова вимога залишилась без виконання. Станом на день розгляду справи суду не надано доказів погашення відповідачем в добровільному порядку заборгованості з єдиного податку.

Беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму заборгованості в розмірі 2037,99 грн. відповідач у встановлені законодавством строки до бюджету не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення адміністративного позову.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно до частини 4 статті 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ід. номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь місцевого бюджету податковий борг зі сплати єдиного податку в сумі 2037 (дві тисячі тридцять сім) гривень 99 копійок.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович