Справа № 750/8818/14
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/8818/14 Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко І.В. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

20 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Чаку Є.В.

Мєзєнцева Є.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови - задоволено частково.

Визнано незаконною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Курильця В.І. про закінчення виконавчого провадження ВП № 42929975 від 11 серпня 2014 року, щодо виконання виконавчого листа № 750/11729/13-а виданого Деснянським районним судом м. Чернігова про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові поновити ОСОБА_3 виплату раніше призначеної пенсії на пільгових умовах з 01 лютого 2012 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити з задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області перебував виконавчий лист № 750/11729/13-а, виданий 02 квітня 2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова, згідно якого зобов'язано Управління пенсійного фонду в м. Чернігові поновити ОСОБА_3 виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 01 лютого 2012 року.

10 квітня 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС ГУЮ у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження по вказаному виконавчому листу та надано боржнику семиденний строк самостійного виконання.

11 серпня 2014 року відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 статті 49, статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", мотивовану тим, що державним виконавцем на боржника було накладено штрафні санкції передбачені статтями 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» та винесено подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернулася з позовом до суду.

Судом встановлено, що 08 травня 2014 року державним виконавцем відповідно до ст.5,11 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень боржнику направлено вимогу щодо виконання рішення суду в повному обсязі.

На 08 липня 2014 року рішення суду боржником не було виконано, тому за не виконання рішення суду без поважних причин державним виконавцем відповідно до ст.ст.11,89 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф в сумі 680 грн. Також боржнику направлено вимогу щодо виконання рішення суду в 5 денний строк з дня отримання вимоги.

17 липня 2014 року надійшов лист Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові від 15 липня 2014 року №12001/09 про те, що Управління Пенсійного фонду України в М.Чернігові не забезпечене коштами для здійснення виплати пенсії ОСОБА_3 за рішенням Київського апеляційного адміністративного суду по справі №750/11729/13-а, оскільки починаючи з 01 лютого 2012 року ВАТ «Чернігівське Хімволокно» кошти на виплату та доставку пільгової пенсії не відшкодовує і в управлінні немає підстав для формування документів на її виплату.

22 липня 2014 року за не виконання рішення суду без поважних причин на Управління ПФУ в м. Чернігові державним виконавцем відповідно до ст.ст.11,89 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф в сумі 1360 грн.

23 липня 2014 року державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження та Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5 було складено відповідний акт про не виконання боржником рішення суду.

Крім того, 23 липня 2014 року до Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області державним виконавцем було складено подання про притягнення до кримінальної відповідальності за статтею З82 КК України посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в М.Чернігові.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 11 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а частиною 2 цієї статті зазначено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.11 ч.1 статті 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч.3 статті 75 цього Закону, яка передбачає, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ч. 3 статті 49 Закону, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 3 статті 75 цього Закону, у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Згідно ч. 1 статті 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, постанови про накладення штрафу щодо боржника були винесені. Крім того, в справі містяться копії акта державного виконавця, подання до правоохоронних органів про притягнення посадових осіб боржника до кримінальної відповідальності, вимоги державного виконавця.

Також, в справі містяться копії реєстрів поштових відправлень, що підтверджують відправлення листів, однак, з наявних матеріалів не можливо встановити, чи були зазначені документи отримані боржником та яка взагалі кореспонденція була направлена такими поштовими відправленнями.

Крім того, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження не вмотивована у відповідності до вимог статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто державний виконавець не зазначив підстав для закінчення виконавчого провадження, не обґрунтував неможливість виконання рішення без участі боржника, не встановив заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника у виконавчому провадженні і у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а лише навів перелік статей Закону України «Про виконавче провадження».

Колегією суддів встановлено, що відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та вчинення необхідних виконавчих дій державним виконавцем, які передбачені ч. 3 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про необґрунтованість закінчення виконавчого провадження з підстав п. 11 ч. 1 статті 49, Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачена можливість закінчення виконавчого провадження внаслідок відсутності у боржника коштів для виконання судового рішення.

Тобто, відсутність у боржника коштів для виконання судового рішення не може бути підставою для невиконання в повному обсязі судового рішення, яке набрало законної сили, і повернення виконавчого листа стягувачеві, а, отже, дії відповідача щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є протиправними, а постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 42929975 від 11 серпня 2014 року з примусового виконання виконавчого листа № 750/11729/13-а Деснянського районного суду м. Чернігова підлягає скасуванню.

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже, при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.