Справа № 302/1469/14-а
Суддя: Кривка В. П.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/1469/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2015 р.

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя: Кривка Володимир Павлович

при секретарі Гажук Н.В.,

з участю: позивачки ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Міжгір'я справу за позовом ОСОБА_3 до Синевирської сільської ради і сільського голови с. Синевир Куруц М.М. про визнання протиправним і скасування розпорядження сільського голови с. Синевир від 14.10.2014 р. № 14 про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани і стягнення моральної шкоди в сумі 50 тис. грн., -

В С Т А Н О В И В :

03.12.2014 року позивачка звернулась у суд з указаними вимогами, які обґрунтовано так.

Позивачка обіймає посаду начальника фінансово-господарського відділу -головного бухгалтера Синевирської сільської ради і є посадовою особою органу місцевого самоврядування 13 рангу. 24.11.2014 р. відповідач в особі сільського голови вручив позивачці копію оскаржуваного розпорядження без вимоги надання будь-яких пояснень. Від усвідомлення, що до позивачки застосовано дисциплінарне стягнення в неї стався серцевий напад з доставленням швидкою допомогою в лікарню і надалі позивачка стаціонарно лікувалась. Позивачка вважає, що не порушувала трудову дисципліну і не вчиняла проступків. Вважає, що застосоване до неї стягнення у виді догани, про неповну службову відповідність є протиправним, бо таке не передбачено законодавством. Позивачка обгрунтувала моральну шкоду і її розмір моральними стражданнями від втрати нормальних життєвих зв'язків через захворювання, виникнення нервового стресу, втрати премій, які мала одержати як і інші працівники за результатами роботи за 2014 рік у разі відсутності дисциплінарного стягнення.

Позивачка вимоги підтримала.

Відповідач подав у справу письмове заперечення позову з таким обґрунтуванням.

Позивачка неналежно знає свої посадові обов'язки і не володіє необхідними знаннями для їх виконання. Натомість відповідач визнав, що розпорядження про накладення дисциплінарного стягнення на позивачку є помилковим за видом стягнення через описку. Тому це розпорядження відповідач скасував своїм розпорядженням № 54 від 25.12.2014 р. Відповідач вважає вимогу позивачки про моральну шкоду безпідставною, не підтвердженою фактом, а розмір цієї шкоди неадекватним і необгрунтованим та непідтвердженим жодним доказом.

Оцінивши позиції сторін, їх доводи, подані в справу докази, суд встановив такі обставини і дійшов наступного висновку.

Згідно розпорядження сільського голови с. Синевир від 14.10.2014 р. № 39 до ОСОБА_3 (начальника фінансово-господарського відділу (головного бухгалтера) сільської ради застосовано захід дисциплінарного впливу догану про неповну службову відповідність за порушення трудової дисципліни, а саме: неналежне виконання функціональних обов'язків, визначених п. п. 2.17, 2.23, 4.2 посадової інструкції і пунктів 7.1 і 7.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку виконавчого апарату Синевирської сільської ради.

Згідно розпорядження сільського голови с. Синевир від 25.12.2014 р. № 54 вказане вище розпорядження скасоване у зв'язку з допущенням описки при виборі дисциплінарного стягнення.

Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідач в особі сільського голови с. Синевир як суб'єкт владних повноважень застосував до позивачки дисциплінарне стягнення, яке не передбачене чинним законодавством (ст. 147 КзпП, закон «Про службу в органах місцевого самоврядування»). Окрім цього, розпорядження про накладення стягнення неналежно вмотивоване. Зокрема, із змісту розпорядження не вбачається в чому (в яких діях, бездіяльності) проявився дисциплінарний проступок і не зазначено час його вчинення.

З дослідженої трудової особової справи позивачки, поданих в справу матеріалів видно, що відповідач допустив порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення, а саме не зажадав від позивачки письмових пояснень ( ст. 149 КзпП).

Отже, оскаржуване розпорядження слід визнати протиправним. Натомість вимога про його скасування добровільно задовольнена відповідачем, тобто розпорядження про накладення стягнення скасоване до винесення рішення в справі, однак у зв'язку із оскарженням дисциплінарного стягнення працівником у порядку, встановленому чинним законодавством ( ст. 150 КзпП).

Із встановлених обставин вбачається, що законні права позивачки порушені в трудових відносинах у зв'язку із службою в органах місцевого самоврядування. Суд вважає, що ці порушення призвели до моральних страждань позивачки. Зокрема, позивачка одержала нервові переживання внаслідок приниження її ділової репутації як керівника структурного підрозділу органу місцевого самоврядування. Окрім цього, в період дії дисциплінарного стягнення (більше двох місяців) позивачка втратила право на одержання премії. Це підтверджується таким. Всі працівники сільської ради (окрім позивачки) за результатами роботи за 2014 р. в грудні - листопаді були премійовані в розмірі 50 % посадового окладу. Позивачка могла одержати премію в розмірі 2070 грн. (згідно відомості про нарахування по сільській раді). Однак премія не була виплачена внаслідок накладення дисциплінарного стягнення. Отже, позивачка одержала додаткове психологічне переживання. Наведене дає підстави застосувати ст. 237- 1 КзпП України.

Суд вважає, що розмір морального відшкодування, визначений позивачкою є явно завищеним і не відповідає глибині вищевстановлених моральних страждань. Доводи позивачки, що внаслідок неправомірного накладення дисциплінарного стягнення вона захворіла суд не бере до уваги з огляду на такі мотиви. Посилання позивачки, що вона перебувала на амбулаторному і стаціонарному лікуванні внаслідок гострого ларінготрахеобронхіту і направлена на медичну консультацію в обласну лікарню у зв'язку з стенокардією і можливим ішемічним захворюванням серця згідно з медичними довідками і листками непрацездатності в листопаді-грудні 2014 р. суд відхиляє, бо позивачкою не подано належного лікарського висновку про причинно-наслідковий зв'язок цих захворювань із спричиненим моральним стражданням.

Виходячи з принципів розумності, співрозмірності, достатності, суд визнає обґрунтованим розмір морального відшкодування на основі вищевикладених мотивів у сумі

3 тис. грн.

Судові витрати у виді судового збору з врахуванням двох задовольнених вимог майнового та немайнового характеру у розмірі мінімальних ставок, передбачених законом «Про судовий збір» для адміністративної справи, слід покласти на відповідача із стягненням у користь держави, бо позивачка не оплачувала подання позову судовим збором унаслідок пільги в трудовому спорі.

Керуючись ст.ст. 160-163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати протиправним розпорядження сільського голови с. Синевир Куруц М.М. від 14.10.2014 року № 39 «Про застосування догани до головного бухгалтера сільської ради ОСОБА_3».

Стягнути з Синевирської сільської ради :

- в користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі три тисячі гривень.

Стягнути з Синевирської сільської ради судові витрати у виді судового збору в користь держави в сумі 1900, 08 (одна тисяча дев'ятсот грн. 08 коп.)

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано в Львівський апеляційний адміністративний суд через Міжгірський райсуд протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 КАС України.

Суддя В. П. Кривка