Справа № 802/4166/14-а
Суддя: Жернаков Михайло Володимирович
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 січня 2015 р. Справа № 802/4166/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жернакова М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В. В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Качурішина Олександра Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: заступника начальника відділу організації працевлаштування населення Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці Шабанової Тетяни Генадіївни, Лівобережного міжрайонного центру зайнятості

про: визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (позивач) з адміністративним позовом до начальника відділу організації працевлаштування населення Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці Шабанової Т. Г. (відповідач), в якому просить суд визнати неправомірним запис в трудовій книжці № 41 від 07.04.2014, визнати протиправними дії посадової особи Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці Шабанової Т. Г.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у його трудову книжку внесений запис № 41 від 07.04.2014 про припинення виплати допомоги по безробіттю з формулюванням "Одержання допомоги злочинним шляхом", який не відповідає чинному законодавству, зокрема пп. 8 п. 1 ст. 31 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". ОСОБА_1 стверджує, що через такий запис він не може влаштуватися на роботу за фахом, оскільки негативно характеризує його як фахівця для потенційного роботодавця.

13.01.2015 на адресу суду від відповідача надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову ОСОБА_1 У наданих запереченнях відповідач зокрема зазначає, що запис № 41 у трудову книжку позивача внесений правомірно, але потребує коригування. Крім того, відповідач повідомляє, що центр зайнятості в будь-який зручний для ОСОБА_1 час внесе зміни до його трудової книжки, які відповідатимуть чинному законодавству.

Позивач у судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив суд: визнати протиправними дії заступника начальника відділу організації працевлаштування населення Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці Шабанової Тетяни Генадіївни щодо внесення запису "одержання допомоги обманним шляхом" до трудової книжки позивача - ОСОБА_1; зобов'язати Лівобережний міжрайонний центр зайнятості міста Вінниці видалити з трудової книжки позивача - ОСОБА_1 (НОМЕР_1) запис "одержання допомоги обманним шляхом".

У зв'язку з уточненням позовних вимог суд за клопотанням позивача в судовому засіданні залучив до участі у справі другого відповідача - Лівобережний центр зайнятості.

Представник відповідачів у судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині зобов'язання Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці видалити з трудової книжки позивача - ОСОБА_1 (НОМЕР_1) запис "одержання допомоги обманним шляхом".

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд установи такі фактичні обставини.

07.05.2013 ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного міжрайонного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного.

На підставі заяви позивача йому призначено допомогу по безробіттю на період з 14.07.2013 по 08.05.2014.

За результатами перевірки факту зайнятості ОСОБА_1 та отримання ним доходу Лівобережний міжрайонний центр зайнятості прийняв рішення про припинення позивачу допомоги по безробіттю.

Після прийняття такого рішення заступник начальника відділу організації працевлаштування населення Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці Шабанова Т. Г. до трудової книжки ОСОБА_1 внесла запис "одержання допомоги обманним шляхом".

Вважаючи дії відповідача 1 щодо внесення такого запису та самий запис протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Перевіряючи правомірність дій заступника начальника відділу організації працевлаштування населення Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці Шабанова Т. Г. щодо внесення до трудової книжки позивача запису "одержання допомоги обманним шляхом", суд виходив з такого.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Згідно з пп. 8 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до цього закону розроблений Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, який визначає механізм призначення, виплати допомоги по безробіттю, у т.ч. одноразової для організації безробітними підприємницької діяльності, та обчислення страхового стажу, затверджений наказом Міністерством праці та соціальної політики України № 307 від 20.11.2000 (далі - Порядок).

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідачів, внесення оскаржуваного запису у трудову книжку позивача здійснювалося відповідно до п. 6.17 зазначеного Порядку.

Згідно з цим пунктом унесення відомостей про припинення виплати допомоги по безробіттю здійснюється таким чином:

у графі 1 зазначається порядковий номер запису;

у графі 2 зазначається дата припинення виплати допомоги по безробіттю;

у графі 3 робиться запис: "Припинено виплату допомоги по безробіттю" із посиланням на відповідний пункт, частину статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис (дата, номер наказу).

Таким чином, указаний Порядок не передбачає зазначення у трудовій книжці будь-якого іншого запису, крім запису: "Припинено виплату допомоги по безробіттю" виключно з посиланням на відповідний пункт і частину статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Саме це положення Конституції України на найвищому рівні гарантує дотримання прав особи під час та в результаті вчинення органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами (суб'єктами владних повноважень, владними суб'єктами) відносно неї юридично значущих дій або прийняття рішень. І саме це положення Конституції України фактично забороняє приймати рішення в такий спосіб, як це зробив відповідач.

Перш за все, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України для дій чи рішень суб'єктів владних повноважень має бути визначена законом підстава. Саме ця конституційна норма втілює засадничу складову принципу законності, відповідно до якої суб'єктам владних повноважень дозволено робити тільки те, на що їх прямо уповноважує закон. Ця конституційна норма вимагає передовсім закону як підстави для вчинення суб'єктом владних повноважень активних дій. Закон, своєю чергою, визначає, описує, який юридичних факт чи їх сукупність повинні бути наявними для того, щоб у владного суб'єкта виникли повноваження діяти тим чи іншим чином. Будь-яка діяльність та будь-яке рішення суб'єкта владних повноважень за відсутності таких юридичних фактів, визначених законом, буде проявом свавілля.

Конструкція "в межах повноважень" у розумінні ст. 19 Конституції України стосується обсягу повноважень і вказує на необхідність владних суб'єктів діяти виключно в тих межах, на які їх уповноважили Конституція та закони України. Це означає, що суб'єктам владних повноважень заборонено вчиняти будь-які дії або приймати будь-які рішення, можливість вчинення чи прийняття яких прямо не передбачена в тексті закону для певного випадку. Будь-які такі рішення або дії будуть проявом свавілля.

Нарешті, "у спосіб" у тексті ч. 2 ст. 19 Конституції України вказує на те, що, по-перше, спосіб вчинення дій і прийняття рішень обов'язково має бути встановлений законом. Положення ч. 2 ст. 19 Конституції вимагає того, щоб і підстави вчинення дій та прийняття рішень суб'єктами владних повноважень, і межі їхніх повноважень, і спосіб вчинення дій та прийняття рішень були або встановлені на конституційному рівні, або закріплені на рівні закону. По-друге, суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти й приймати рішення саме в такий спосіб, який передбачений законом, тобто неухильно дотримуватися визначеної на рівні закону процедури вчинення юридично значущих дій та прийняття обов'язкових для інших суб'єктів рішень. По-третє, суб'єкти владних повноважень не мають права вчиняти дії чи приймати рішення свавільно, тобто у спосіб, відмінний від того, який визначений законом.

Суд також звертає увагу на відсутність ієрархічного підпорядкування вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України. Жодна з них не є важливішою за іншу. Суб'єкти владних повноважень можуть діяти та приймати рішення виключно з дотримання усіх трьох із них одночасно. Таким чином, порушення владним суб'єктом визначеної законом процедури вчинення дій або прийняття рішень є настільки ж неприпустимим, як і вчинення ним дій (прийняття рішень) без уповноваження законом.

З огляду на викладене дії відповідача 1 щодо внесення до трудової книжки ОСОБА_1 запис "одержання допомоги обманним шляхом" є протиправними, оскільки чинний закон не передбачає повноваження відповідача не виклад цих відомостей у трудовій книжці позивача.

Визначаючись щодо позовної вимоги про зобов'язання Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці видалити з трудової книжки позивача - ОСОБА_1 (НОМЕР_1) запис "одержання допомоги обманним шляхом", суд керувався таким.

В судовому засіданні представник відповідачів визнав адміністративний позов у цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково, подати заперечення проти адміністративного позову.

Частиною 3 статті 136 КАС України передбачено, що судове рішення у зв'язку з визнанням адміністративного позову ухвалюється за правилами, встановленими статтею 112 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 112 КАС України відповідач може визнати адміністративний позов повністю або частково. Згідно з частиною 4 цієї статті суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Суд приймає визнання відповідачем адміністративного позову як таке, що не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Враховуючи визнання відповідачем адміністративного позову, суд ухвалює рішення за правилами, що встановлені ч. 3 ст. 112 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 КАС України в разі часткового визнання адміністративного позову відповідачем і прийняття його судом може бути прийнята постанова суду про задоволення визнаних відповідачем позовних вимог відповідно до статті 164 цього Кодексу. Водночас, цією ж частиною статті 112 КАС України встановлено, що в разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Враховуючи визнання позову в частині відповідачем, а також те, що таке визнання не порушує нічиї права, свободи або інтереси, суд доходить висновку про необхідність задоволення адміністративного позову в цій частині.

Відтак, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат у справі, суд виходив з такого.

Правила розподілу судових витрат визначені статтею 94 КАС України. Відповідно до ч.1цієїстатті якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Під час звернення до суду з адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 73,08 грн., що підтверджується квитанцією від 15.12.2014.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії заступника начальника відділу організації працевлаштування населення Лівобережного міжрайонного центру зайнятості міста Вінниці Шабанової Тетяни Генадіївни щодо внесення запису "одержання допомоги обманним шляхом" до трудової книжки позивача - ОСОБА_1.

Зобов'язати Лівобережний міжрайонний центр зайнятості міста Вінниці видалити з трудової книжки позивача - ОСОБА_1 (НОМЕР_1) запис "одержання допомоги обманним шляхом".

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача - ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у сумі 73,08 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жернаков Михайло Володимирович