Справа № 136/2204/14-а
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2015-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/2204/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"06" січня 2015 р. Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Липовець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ст. інспектора ВДАІ м. Вінниці Вінницького МУ УМВС Григораша Віталія Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 №486666 від 23.09.2014 року, вважаючи її незаконною, оскільки ПДР він не порушував, а також з інших підстав.

11.12.2014 року позивач надав суду заяву про зміну підстав адміністративного позову, яку обґрунтував наступним чином.

Постановою АС1 №486666 від 23.09.2014 року у справі про адміністративне правопорушення на нього, ОСОБА_1, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за нібито перевезення пасажирів понад максимальну кількість, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу. Однак вважає, що дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки при фіксуванні нібито вчиненого ним правопорушення, складанні протоколу про адміністративне правопорушення, розгляді справи та винесенні оскаржуваної ним постанови, відповідачем було грубо порушено норми чинного законодавства, його притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутності будь - яких доказів його вини.

Так, оскаржувана постанова не містить кількості місць для сидіння транспортного засобу відповідно до технічної характеристики автомобіля та кількості пасажирів, яких він, ОСОБА_1, перевозив понад встановлену кількість; не зазначено свідків правопорушення, які були дійсними очевидцями та не відібрано у них пояснень за його клопотанням; не взято до уваги його незгоду із зафіксованим інспектором правопорушенням ПДР; не вирішено його, ОСОБА_1, клопотання про доцільність відкладення розгляду справи аби він мав можливість скористатись правовою допомогою та надати характеризуючи дані про себе; не дотримано порядку та строків розгляду справи про адміністративне правопорушення; винесено оскаржувану постанову на підставі неналежних доказів.

За наведених обставин позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення винесену 23.09.2014 року стосовно нього як незаконну.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, просив позов задовольнити, зазначивши, що органи державної влади повинні діяти при виконанні покладених на них повноважень у спосіб та порядку визначеному законом.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи в установленому законом порядку, проте про поважність причин неявки в судове засідання суд не поставив до відома та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив.

В письмовому запереченні, яке відповідач направив до суду, свою позицію стосовно вирішення спору він обґрунтував таким чином.

У своїй заяві позивач вимагає визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС 1№ 486666, яку він, Григораш В.М., виніс 23.09.2014 р., однак не надає жодних підтверджень (доказів) протиправності його дій під час оформлення матеріалів адміністративної справи відносно нього та її розгляду.

З приводу обставин скоєного позивачем 23 вересня 2014 р. порушення вимог п. 21.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначив.

23.09.14 р. о 18:40 год. він, Григораш В.М., спільно з інспектором сектору АП ВДАІ м. Вінниці капітаном міліції Павленком В.Д. ніс службу відповідно до затвердженої дислокації несення служби в місті Вінниці по вул. Коцюбинського.

У цей час позивач, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс», державний номерний знак НОМЕР_1, працюючи в режимі маршрутного таксі (№ 22), порушив вимогу ч. 1 ст. 121-2 КУпАП та п. 21.1 ПДР України, відповідно до якого «дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі, обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення».

Після зупинки вказаного транспортного засобу згідно положень пункту 21-1 ст. 11 ЗУ "Про міліцію" та роз'яснення позивачу суті скоєного ним правопорушення та, зафіксувавши факт порушення за допомогою фото фіксації, він, Григораш В.М., відповідно до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП склав протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 662406. Після складання вищевказаного адміністративного протоколу надав його для ознайомлення гр. ОСОБА_1, ознайомившись з змістом даного протоколу, вищевказаний водій в пояснені зазначив, що ПДР не порушував, а також поставив свій підпис в графі про згоду з місцем та часом розгляду справи.

Згідно положень статей 222 та 276 КУпАП ним було прийнято рішення про розгляд вказаного адміністративного протоколу на місці вчинення правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача проведено відповідно до вимог ст.ст. 278-280 КУпАП. Інших доказів під час розгляду справи не виявлено, у тому числі, клопотання або заперечення від позивача не надавались (не надходили). Крім того, їх необхідність у матеріалах справи не визначена адміністративним законодавством.

Посилання позивача на фактичну відсутність доказів скоєного ним правопорушення безпідставні.

За результатами розгляду адміністративної справи відносно позивача згідно положень статей 283 - 285 КУпАП винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС 1 № 486666, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу в розмірі 170 гривень.

Винесену постанову було негайно на місці розгляду справи оголошено правопорушнику під час ознайомлення даний громадянин зателефонував невідомій особі та повідомив, що відносно нього складено адміністративний протокол та винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення, після даного спілкування водій повторно попросив для ознайомлення адміністративний протокол та в якому дописав, щоб відкласти справу, хоча в графі даного протоколу серії АБ2 № 198732 де вказується час та місце розгляду адміністративної справи гр. ОСОБА_1 поставив свій підпис про ознайомлення з часом та місцем розгляду справи копію якої Він отримувати відмовився. Вважає, що винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною, а її зміст не суперечить нормам законодавства.

Також звернув увагу суду, що: стосовно свідків гр. ОСОБА_1 на місці скоєння правопорушення клопотання не заявляв, про внесення їх даних до адміністративного протоколу, що підтверджується його поясненням в адміністративному протоколі, а також про даних свідків позивач не вказував в попередній позовній заяві, а також поро даних свідків і він, Григораш В.М., чує в перше; відносно інформації яка викладена в заяві про зміну підстав адміністративного позову, що пасажири які стояли встали із своїх місць та підійшли до дверей передньої частини салону автомобіля з метою подальшого виходу нічим не підтверджується, так як на фотознімку чітко зафіксовано пасажирів, які стоять в задній частині салону автомобіля біля аварійного виходу (вихід через який дозволену лише внаслідок надзвичайної ситуації пов'язаних з автотранспортом). Стосовно того, що дані люди приготувалися до виходу також не підтверджується бо до найближчого місця де б міг зупинитися водій не порушуючи ПДР становить біля 550-600 м., а найближча зупинка громадського транспорту в даному напрямку знаходиться на відстані біля 750-800 м. (додаток фотознімки). На місці де був зупинений водій посадка та висадка заборонена ПДР; відповідно до інформації представника гр. ОСОБА_1 стосовно того, що фотознімки не можуть являтися дійсними оскільки були зроблені за допомогою фотоапарата «NIKON COOLPIX L27» який не входить в перелік технічних засобів зазначених в Наказі МВС України № 33 від 01.03.2010 р. зазначив, що у ст. 251 КУпАП визначено поняття доказів. У Наказі ж МВС № 33 наведено перелік тільки тих приладів, якими фіксують не тільки подію (правопорушення), але і її якісні характеристики: фото т/з, номерний знак, швидкість руху. Тому використання фотоапарата, на його думку і як було висловлено в журналі «Зустрічна Смуга» - не заборонено. В зв'язку з вищевикладеним фотознімок який був зроблений на місці події та доданий до позовної заяви являється доказом. Також просив суд врахувати, що позивач не оскаржував винесену постанову в порядку статті 288 КУпАП у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі), тобто до керівництва мого підрозділу ДАІ МВС. У зв'язку із наведеним вище, відповідач просив суд у задоволенні адміністративного позову громадянина ОСОБА_1 до нього відмовити.

У відповідності до вимог ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи те, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, суд не вбачає перешкод для розгляду справи в даному судовому засіданні, що узгоджується з правилами ст.128 КАС України, а тому проводить його на підставі доказів наявних у справі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з'ясувавши обставини справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, 23.09.2014 року ст. інспектором ВДАІ м. Вінниці Вінницького МУ УМВС Григораш Віталієм Миколайовичем було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АБ2 №198732, відповідно до якого встановлено, що 23.09.2014 року в місті Вінниця по вул. Коцюбинського гр. ОСОБА_1, керуючи автомобілем "Мерседес" державний номерний знак НОМЕР_1, в режимі маршрутного таксі, перевозив людей більше, а ніж передбачено технічною характеристикою даного транспортного засобу, чим порушив п.21.1. ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.121-2 КУпАП. Копію вказаного протоколу було вручен6о правопорушнику, про що свідчить проставлений ним у відповідній графі підпис. Крім цього визначено дату та час розгляду справи - 23.09.2014 року о 19 годині в м. Вінниця по вул.. Коцюбинського.

За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення 23.09.2014 року на місці вчинення правопорушення вказаною вище посадовою особою Державтоінспекції було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 №486666, згідно якої за вчинення наведеного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в прибуток держави в розмірі 170 гривень. Копію постанови порушник відмовився отримати, а тому згідно даних зазначених у постанові її було направлено рекомендованим листом 24.09.2014 року в його адресу №11265.

Позивач вважає таке рішення посадової особи незаконним, а відтак звернувся до суду із даним позовом.

Статтею 6 КАС України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

В силу ч.4 ст.11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Судом встановлено, що суспільні відносини, які виникли між сторонами регулюються нормами КУпАП, Законом України „Про дорожній рух" від 30.06.1993, № 3353-XII, Правилами дорожнього руху від 10.10.2001, № 1306 та іншими спеціальними нормативно правовими актами, що регулюють суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки.

Так, винесена посадовою особою Державтоінспекції постанова у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача перевірялась судом на предмет дотримання посадовою особою суб'єкта владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, що узгоджується з приписами ст.2 КАС України.

Відповідно до ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

В силу ст.257 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення мав бути надісланий органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Положеннями статей 276, 278, 279 та 280 - 285 КУпАП встановлено, які дії орган (посадова особа) повинен провести при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, чітко регламентовано строки розгляду справи, порядок розгляду справи та обставини, які при цьому підлягають з'ясуванню.

Судом встановлено, що відповідачем по справі винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 121-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Місцем розгляду справи зазначено м. Вінниця вул. Коцюбинського, тобто місце де й було вчинено адміністративне правопорушення, якщо слідувати із протоколу про адміністративне правопорушення складеного посадовою особою стосовно ОСОБА_1, тільки з різницею у часі в кілька хвилин, що суперечить положенням зазначеним у ч. 3 ст. 258 КУпАП, оскільки ст.121-2 КУпАП не передбачена в переліку статей ч.1 ст.258 КУпАП, а відтак стосовно правопорушення, передбаченого ст.121-2 КУпАп визначено загальний порядок розгляду справи, тобто протокол про адміністративне правопорушення мав бути надісланий органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення, тобто це відповідні працівники Державтоінспекції МВС України, які мають спеціальні звання, відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП, і в порядку визначеному ст. ст. 278 - 280 КУпАП, а саме: вона мала бути розглянута посадовою особою правомочною розглядати справу у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання. Крім цього, у відповідності до положень визначених ст.268 КУпАП, порушника слід було повідомити про час та місце розгляду справи належним чином, оскільки під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, таку справу може бути розглянуто лише у випадку коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім цього як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 23.09.2014 року, позивач заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки був незгоден із порушенням ним ПДР. Вказане клопотання не було вирішено посадовою особою Державтоінспекції відповідно до Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року N 77 (далі - Інструкції). При цьому, в Інструкції не зазначено, що клопотання, які заявляє особа, яка притягується до адмінвідповідальності повинна заявляти письмово, що спростовує доводи відповідача в тій частині, що позивач не заявляв клопотання про допит в якості свідків пасажирів, яких він навів у позовній заяві.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, та суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази в справі.

В даному випадку відповідачем не доведено належними та допустимими доказами законність його дій стосовно наданих йому законом прав на реалізацію делегованих йому повноважень щодо розгляду справи на місці вчинення правопорушення та винесення оскаржуваного позивачем рішення.

Що ж стосується вчиненого позивачем правопорушення, то варто вказати на таке.

Відповідно до п.21.1. ПДР, дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі, обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення.

Відповідальність за п еревезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу, передбачена ч.1 ст. 121-2 КУпАП.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом не встановлено, яка ж максимальна кількість місць для сидіння визначена технічною характеристикою транспортного засобу яким керував позивач, оскільки такі дані не відображені ні у протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в постанові, якою позивача притягнуто до адмінвідповідальності.

Що ж стосується фотознімка зробленого за допомогою фотоапарата «NIKON COOLPIX L27» наданого відповідачем в якості доказу, то варто зазначити таке.

Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України у справі N 1-31/2011 20 жовтня 2011 у справі №1-31/2011 зазначив, що положення статті 62 Конституції України ( 254к/96-ВР ) спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина. Тому положення першого речення частини третьої цієї статті "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" слід розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без

дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність" ( 2135-12 ), особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Наданий відповідачем фотознімок в якості доказу містить фото т/з, яким керував позивач, номерний знак, проте він був зроблений цілеспрямовано для фіксації вчиненого позивачем правопорушення з порушенням порядку, встановленого законом. Крім цього, із вказаного фотознімка неможливо зробити висновку про наявність пасажирів більше, а ніж передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, оскільки особа, яка стоїть в дверному пройомі може бути і водієм, а оглядовість салону транспортного засобу обмежена.

В ст.62 Конституції України визначено, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За встановлених обставин, фотознімок наданий відповідачем не може бути належним та допустимим доказом вини позивача.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача в тій частині, що позивач не дотримався порядку оскарження постанови у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі), тобто до керівництва підрозділу ДАІ МВС, де працює відповідач, оскільки нормами КУпАП, позивачеві надано альтернативне право на оскарження винесеного стосовно нього рішення.

З огляду на вищевказане, оспорювана позивачем постанова не може вважатись такою, що прийнята із дотриманням встановленої законом процедурою, чим порушено права позивача, тому вищевказані порушення, що допущені відповідною посадовою особою Державтоінспекції є підставою для визнання постанови в справі про адміністративне правопорушення такою, що є протиправною, а відтак вона підлягає до скасування, позов до задоволення.

В силу викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року, Інструкцією з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року N 77, Інструкцією з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС від 27.03.2009 р. № 111; ст. ст. 9, 11, 14, 71, 158, 159, 160, 161 - 163 КАС України, ст. ст. 7, 268, 287, 288 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серія ПСІ №486666 у справі про адміністративне правопорушення винесену 23.09.2014 року старшим інспектором сектору ОМ ДТП ВДАІ м. Вінниці УМВС України у Вінницькій області Григораш В.М. стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-2 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя:Д. Т. КривенкКривенко