Справа № 816/557/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/29974/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014року

у справі №816/557/14

за позовом ОСОБА_4

до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю

у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області (далі по тексту Інспекція), яким просив визнати незаконною та скасувати постанову відповідача №П30-13Ю від 31.05.2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 41292 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014року у справі №816/557/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При ухваленні рішень суди першої та апеляційної інстанцій виходили з недоведеності позивачем своїх вимог, оскільки оскаржена постанова прийнята Інспекцією на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а отже підстав для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані вище судові рішення, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Інспекція подала до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошувала на відповідності судових рішень обставинам справи та вимогам законодавства України, просила залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами встановлено, що 17.05.2013 року Інспекцією проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 на об'єкті будівництва по АДРЕСА_1.

В ході перевірки посадовою особою відповідача виявлені порушення у сфері містобудівної діяльності та складений акт від 17.05.2013 року, згідно якого відділом управління містобудування та архітектури Полтавської РДА у селі Гора, Полтавського району ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 надано паспорти прив'язки для розміщення чотирьох тимчасових споруд (по дві кожному) для здійснення підприємницької діяльності в селі Гора, Полтавського району Полтавської області. Площа кожної тимчасової споруди згідно з паспортом прив'язки становить 30 кв.м по зовнішньому контуру, без улаштування фундаменту.

На місці розташування вказаних тимчасових споруд виявлено виконання будівельних робіт з будівництва магазину (на два входи) загальною площею 120 кв.м, а саме: виконано монолітний фундамент та цоколь, стіни виконано з пінополістирольних блоків товщиною 30 см, проармованих та залитих бетоном без затвердження проектної документації та документу, що дає право на виконання будівельних робіт, що є порушенням статей 34, 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

На підставі наведеного вище акту, Інспекцією складено протокол про правопорушення у сфері містобудівельної діяльності від 20.05.2013 року.

Постановою Інспекції №П30-13Ю від 31.05.2013 року ФОП ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 2 підпункту 4 пункту 2 статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", та накладено на нього штраф у сумі 41292 грн.

За приписами статті 10 Закону України "Про архітектурну діяльність", для забезпечення під час забудови територій, розміщення будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності регламентована Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553.

В процесі розгляду справи судами досліджені підстава, процедура та порядок проведення посадовою особою відповідача позапланової перевірки. Порушень в ході здійснення перевірки не виявлено. На підставі чого судова колегія Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про обґрунтованість висновку суду щодо законності дій Інспекції.

Вказане вище доводами касаційної інстанції не спростовано.

Згідно пункту 1.4 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року N244, стаціонарна тимчасова споруда - споруда, яка має закрите приміщення для тимчасового перебування людей і по зовнішньому контуру площу до 30 кв. м.

У відповідності до статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Системно аналізуючи вищенаведені норми права, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що об'єкт будівництва по АДРЕСА_1 не може бути класифікований як тимчасова споруда виходячи з наступного.

Як вже зазначалось вище, об'єкт будівництва має площею 120 кв.м, крім того на ньому виконано монолітний фундамент та цоколь.

Згідно схеми розміщення тимчасових споруд позивач мав розмістити на земельній ділянці дві тимчасові споруди, площа кожної з яких становить 30 кв.м., натомість ним здійснено будівництво магазину (на два входи) загальною площею 120 кв.м.

Вищезазначені обставини дають касаційному суду підстави вважати, що ФОП ОСОБА_4 в процесі здійснення будівництва порушенні статті 34, 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

В касаційній скарзі позивач звертає увагу, що судами не призначено будівельно-технічної експертизи для з'ясування питання чи є об'єкт будівництва по АДРЕСА_1 капітальною спорудою.

З цього приводу Вищий адміністративним суд України зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 81 Кодексу адміністративного судочинства України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд може призначити експертизу.

Слід зазначити, що призначення судової експертизи є правом, а не обов'язком суду, тому відноситься на його розсуд.

Не призначення здійснення судової експертизи у справі не може свідчити про порушення судами норм процесуального права, які мають наслідком скасування вірних по суті судових рішень.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що адміністративними судами правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014року у справі №816/557/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: