Справа № 806/4955/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"22" січня 2015 р. Справа № 806/4955/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "24" листопада 2014 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат" до Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання нечинним податкового повідомлення рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року задоволено позов ТОВ "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат".

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.10.2014 року № яким товариству збільшено грошове зобов»язання з податку на додану вартість в сумі 34046 грн. ( у тому числі основного платежу - 27237 грн. та штрафних (фінансових ) санкцій - 6809 грн.

В апеляційній скарзі Володарсько-Волинська об'єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів у Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не узгоджуються з обставинами, встановленими під час перевірки щодо документального підтвердження реальності здійснення господарських відносин по ланцюгу поставки металевих труб.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат" з питання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Промінвестгрупп СН", за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року, проведеної Володарсько-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Житомирській області, складено акт перевірки від 30.09.2014 року № 38/5/22-07/30597936 (а.с.16-37) яким встановлено порушення товариством п.185.1 ст.185, п.188.1. ст.188, п.187.1 ст.187, п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за лютий 2014 року на суму 27237 грн. (а.с.36).

21 жовтня 2014 року, на підставі акту перевірки, податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 27 237 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 6809 грн. (а.с.15).

Суд першої інстанції, перевіряючи спірне податкове повідомлення-рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що його прийнято протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для винесення спірного рішення стало те, що позивачем завищено податок на додану вартість по господарській операції з ТОВ "Промінвестгрупп СН" на суму 27237 грн., оскільки при перевірці повноти визначення податкового кредиту за лютий 2014 року встановлено відсутність реальності здійснення господарської операції з ТОВ "Промінвестгрупп СН" на підставі отриманого від Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Промінвестгрупп СН" з питань достовірності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ під час фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Бреап" акту перевірки від 04.06.2014 року № 531/22-01/38788744 (а.с.20-35);

Також, податковий орган посилався, що позивачем сформовано податковий кредит за лютий 2014 року на підставі первинних документів які оформлено неналежним чином, а саме: податкова накладна від 20.02.2014 року № 14, договір про постачання товару № 01/10, специфікація від 01.10.2014 року, товарно-транспортна накладна № 20/02 від 20.02.2014 року підписані Гарбовським А.В., який є керівником та бухгалтером в одній особі ТОВ "Промінвестгрупп СН"; в товарно-транспортній накладній № 20/02 зазначено, що перевізником є ОСОБА_6, а перевезення здійснювалось ОСОБА_7 автомобілем ДАФ НОМЕР_1; згідно податкового розрахунку сум доходу форми 1-ДФ у ОСОБА_6 працювала одна людина - ОСОБА_8; за ОСОБА_6 рахуються ВАЗ та фургон-С, а власником автомобіля ДАФ НОМЕР_1 є ОСОБА_9 (а.с.35);

Суд першої інстанції перевіряючи вказані обставини, обґрунтовано не погодився з такими висновками податкового органу, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються з приписами податкового законодавства, що регулює спірні відносини.

Так, відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу; податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Підставою для нарахування податкового кредиту є видана платником податку на вимогу покупця податкова накладна із заповненням всіх обов'язкових реквізитів.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 розділу V Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому відповідно до пункту 201.4 статті 201 розділу V Кодексу податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Водночас, ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначено п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, первинні документі - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як встановлено судом першої інстанції, ТОВ "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат" було укладено 01.10.2013 року з ТОВ "Промінвестгрупп СН" (постачальник) договір постачання товару, за умовами якого останній зобов'язується передати товариству сталеві труби згідно специфікацій (а.с.40-43).

На виконання умов договору у лютому 2014 року ТОВ "Промінвестгрупп СН" було здійснено ряд поставок сталевих труб б/в, що підтверджується видатковою накладною №21 від 20.02.2014 року, прибутковою накладною № від 20.02.2014 року, товарно-транспортною накладною №20/02 від 20.02.2014 року та податковою накладною № 14 від 20.02.2014 року, копії яких були надані як під час перевірки так і під час розгляду справи (а.с. 44-47).

Як вбачається з матеріалів справи, первинні документи, містять усі необхідні реквізити передбачені пунктом 2.4. Наказу Мінфіну від 24.05.1995, № 88 "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", а саме назву документу, номер, дату відвантаження, повну назву продавця та покупця, їх адреси, номера свідоцтв, назву товару, кількість товару, ціну товару, загальну вартість товару, підписи сторін.

Досліджені судом первинні документи розкривають зміст господарських операцій, підтверджують реальність руху активів позивача, а тому, вказані документи є первинними документами в розумінні закону, які належить складати для даного виду господарських операцій, а відтак є належними та допустимими доказами відповідно до приписів статті 70 КАС України, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Також, транспортування товару підтверджується наявною товарно-транспортною накладною, як того вимагає п.11.1 "Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України", затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, за реєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за №128/2568, беззаперечно свідчить про доставку товару. Разом з тим, наявність видаткової накладної беззаперечно свідчить про передачу товару позивачем на склад.

Відповідно до платіжних доручень позивач повністю розрахувався за отриманий товар від контрагента ТОВ "Промінвестгрупп СН" (а.с. 49-51).

Так само, судом першої інстанції безспірно встановлено, що отриманий позивачем товар від ТОВ "Промінвестгрупп СН" був оприбуткований та використаний в межах господарської діяльності, що підтверджується накладною-вимогою на відпуск матеріалів за квітень 2014 року, звітом по партії номенклатури за період з 01.01.2014 року по 31.10.2014 року, карткою субконто: ТМЦ труба д 530*10 за 01.20.2014 р. по 31.12.2014 рік та карткою складського обліку по номенклатурі труба д 530*10(б/в) з 20.02.2014 року по 26.05.2014 року, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 52-57).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що реальність господарської операції із отримання сталевих труб підтверджується належним чином укладеним договором, який виконаний сторонами та був спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним.

Судом першої інстанції обґрунтовано відхилено посилання податкового органу на юридичну дефектність первинних документів від ТОВ "Промінвестгрупп СН", оскільки в акті перевірки не зазначено, яким чином "юридична дефектність" первинних документів може вплинути на розмір податкового кредиту ТОВ "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат".

Окрім того, є слушним посилання суду першої інстанції на те, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Так само, обґрунтовано відхилено судом першої інстанції і посилання відповідача на акт від 04.06.2014 року № 531/22-01/38788744 Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Промінвестгрупп СН" з питань достовірності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ під час фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Бреап", оскільки Податковий кодекс України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Податковим кодексом України або ж іншим нормативно-правовим актом не встановлено будь-яких обмежень, ніж наявність належним чином оформленої податкової накладної, щодо включення до податкового кредиту суми сплаченого податку, не встановлено обов'язку для позивача здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов'язань сплати податку до бюджету контрагентами.

Зазначені висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними у рішенні від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України".

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 202 КАС України, для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "24" листопада 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" січня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Товариство з обмеженою відповідальністю "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат" вул.Шевченка,1-А,смт.Іршанськ,Володарсько - Волинський район, Житомирська облас,12110

3- відповідачу Володарсько-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області вул. Володарського,4,смт.Володарськ-Волинський,Володарсько - Волинський район, Житомирська облас,12100

- ,