Справа № 807/2862/14
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2862/14
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі- Стенавській А.М.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - в судове засідання не з'явився ,

представника позивача : ОСОБА_2,

відповідача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг - представник в судове засідання не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 19 грудня 2014 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано протягом 23 грудня 2014 року.

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправною бездіяльність. Позовні вимоги мотивовані тим, що Нацкомфінпослуг отримано скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 щодо відмови ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" у страховій виплаті. Щодо ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" було застосовано захід впливу у вигляді розпорядження №155 із зобов'язанням усунути порушення до 18.03.2013р. та повідомити Нацкомфінпослуг про виконання розпорядження до 28.03.2013р. У зв'язку із невиконанням розпорядження №155 до ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" застосовано штраф. 03.03.2014 року ОСОБА_1 подав до Нацкомфінпослуг заяву про зупинення дії ліцензії ПрАТ "СК"ПЗУ Україна" до усунення порушень страхового законодавства. Однак, Нацкомфінпослуг не було складено акти про правопорушення за заявами ОСОБА_1 від 20.02.2014 року та від 07.07.2014 року і не застосовано заходи впливу для припинення порушення законодавства та захисту прав споживача. Позивач зазначає, що вимоги, установлені законодавством України у сфері регулювання страхової діяльності, повинні виконуватись страховиками протягом дії ліцензії. Згідно із п. 8.1. цих же Ліцензійних умов підставами для анулювання ліцензії є систематичне порушення страховиком законодавства про фінансові послуги у разі застосування до нього не менше ніж двох заходів впливу протягом року. Відповідно до п.9.1. . цих же Ліцензійних умов контроль за їх здійсненням здійснює Нацкомфінпослуг. Відповідно до ч.4 ст. 37 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" Уповноважений орган має право видавати приписи страховикам про усунення виявлених порушень вимог законодавства про страхову діяльність, а у разі їх невиконання зупиняти чи обмежувати дію ліцензій цих страховиків до усунення виявлених порушень або приймати рішення про відкликання ліцензій та виключення з державного реєстру страховиків (перестраховиків). Таким чином, на думку позивача, у Нацкомфінпослуг були усі підстави зупиняти чи обмежувати дію ліцензій цих страховика до усунення виявлених порушень або приймати рішення про відкликання ліцензій. На підставі викладеного позивач просить суд визнати бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг щодо невжиття заходів за заявами ОСОБА_1 від 03.03.2014 року та від 07.07.2014 року щодо вжиття заходів до ПрАТ "СК"ПЗУ Україна" протиправною.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов з мотивів викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представник не забезпечив, заперечив проти адміністративного позову з підстав наведених у письмових запереченнях. Зокрема, з метою належного здійснення повноважень щодо нагляду за додержанням чинного законодавства у сфері фінансових послуг Нацкомфінпослуг було застосовано до Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПЗУ Україна" захід впливу у вигляді розпорядження від 17.01.2013 № 155, яким Товариству приписано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Націкомфінпослуг про усунення порушення шляхом надання підтверджуючих документів у термін до 28.03.2013 року. Однак , як стверджує відповідач, Товариством не надано підтверджуючих документів на виконання вимог Розпорядження № 155, що свідчить про порушення останнім норм законодавства про фінансові послуги. За таких обставин, Нацкомфінпослуг вжито передбачених законодавством заходів у сфері регулювання ринків фінансових послуг в рамках своїх повноважень. Враховуючи викладене, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, стверджує про необґрунтованість та беззмістовність тверджень Позивача про бездіяльність Нацкомфінпослуг.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника, заперечення відповідача, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15.10.2012 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг отримано скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 щодо відмови ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" у страховій виплаті.

30.11.2012 року щодо ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" було складено акт про порушення законодавства у сфері фінансових послуг №410/13-10/13/6.

17.01.2013р. щодо ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" було застосовано захід впливу у вигляді розпорядження №155, яким Товариство зобов'язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити до 18.03.2013року Нацкомфінпослуг про усунення порушень шляхом надання підтверджуючих документів у термін до 28.03.2013року.

Згідно п.2.2. розділу Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затв. Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 року № 2319, рішення про зобов'язання порушника вжити заходи для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений строк у розпорядження (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

У зв'язку із невиконанням розпорядження №155 до ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" застосовано штраф у розмірі 1700,00 згідно із постановою від 05.07.2013 року №250/13-11/13/5.

Як слідує із заперечень відповідача, постановою окружного адмінсуду міста Києва від 10 квітня 2013 року у позові Товариства до Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сфері ринків про визнання протиправним та скасування розпорядження від 17.01.2013 року № 155 судом відмовлено.

03.03.2014 року, ОСОБА_1 подав до Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сфері ринків заяву про зупинення дії ліцензії ПрАТ "СК"ПЗУ Україна" до усунення порушень страхового законодавства. У відповіді Нацкомфінпослуг пояснила невжиття заходів до ПрАТ "СК"ПЗУ Україна" апеляційним оскарженням її постанови від 05.07.2013 року №250/13-11/13/5 про накладення штрафу, ( а.с. 15-16).

04.04.2014 року, у відповіді № 3337/13-12 на звернення ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3, відповідач повідомляє, що окружний адмінсуд міста Києва розглянувши адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сфері ринків про визнання протиправною та скасування постанови від 05.07.2013 року та постановив у задоволенні позову відмовити. ПАТ оскаржило дану постанову в апеляційному порядку. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження по справі про визнання протиправною та скасування постанови від 05.07.2013 року № 250/13-11/13/5, ( а.с.7-8).

07.07.2014 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 подав до Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сфері ринків повторну заяву зупинення дії ліцензії ПрАТ "СК"ПЗУ Україна" до усунення порушень страхового законодавства, ( а.с. 17-18)

22 липня 2014 року, у своїй відповіді Нацкомфінпослуг на запит та заяву від 07.07.2014 року щодо врегулювання відносин з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повідомила, що 04.04.2014 року № 3337/13-12 позивачу вже надавалася відповідь, ( а.с.6).

Як вбачається із відповіді Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сфері ринків від 12.06.2014 року постанову від 05.07.2013 року №250/13-11/13/5 про накладення штрафу 04.11.2013 року залишено без змін Окружним адміністративним судом м. Києва, 23.01.2014 року залишено без змін Київським апеляційним адміністративним судом та 24.02.2014 року - Вищим адміністративним судом України, ( а.с. 9 - 12)

Отже, суд погоджується з доводами представника позивача, що починаючи із 24.01.2014 року відсутні будь-які перепони для подальшого розгляду скарги ОСОБА_1 щодо відмови ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" у страховій виплаті та застосування до порушника більш суворих заходів впливу.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із ст. 19 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" , метою державного регулювання ринків фінансових послуг в Україні зокрема є: захист інтересів споживачів фінансових послуг; додержання учасниками ринків фінансових послуг вимог законодавства;

За приписами п.3 ч.1 статті 27 цього Закону, основними завданнями національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг - захист прав споживачів фінансових послуг шляхом застосування у межах своїх повноважень заходів впливу з метою запобігання і припинення порушень законодавства на ринку фінансових послуг.

Згідно статті 28 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції, зокрема: здійснює реєстрацію та веде Державний реєстр фінансових установ, а у визначених ним випадках - реєстри осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги; у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам обов'язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів; надсилає матеріали в правоохоронні органи стосовно фактів правопорушень, що стали відомі під час проведення перевірок.

Відповідно до статті 39 Закону у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сфері ринків застосовує заходи впливу відповідно до закону. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки застосування таких заходів.

Положенням про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затв. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг 20.11.2012 року № 2319, визначено умови, порядок і строки провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність із надання фінансових послуг, порядок прийняття рішень про застосування заходів впливу та процедуру їх оскарження.

Статтею 40 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", визначений вичерпний перелік заходів впливу, які може застосовувати Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а саме: зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення; вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи; накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону; тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг; відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію; затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи; виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги. установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій; виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

Аналогічні положення закріплені у п.2.1. Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг заходів впливу за порушення законодавства.

Відповідно до п.1.5. цього ж Положення, Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сфері ринків обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів. Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися зокрема в: зверненнях громадян.

Відповідно до п.1.6. Положення, уповноважені та посадові особи Нацкомфінпослуг в межах своїх повноважень зобов'язані в кожному випадку виявлення порушення законодавства про фінансові послуги вжити всіх необхідних заходів для документального закріплення факту такого порушення, всебічно, повно та об'єктивно дослідити обставини справи про правопорушення, а також своєчасно прийняти рішення за справою про правопорушення та застосувати передбачені законодавством заходи впливу.

Відповідно до п. 1.11. цього ж Положення Посадова особа Нацкомфінпослуг при виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, за яке застосовується захід впливу, складає акт про правопорушення.

Відповідно до п. 1.11. цього ж Положення 4.3. акт про правопорушення складається та підписується в двох примірниках не пізніше 15 робочих днів з дати виявлення порушення законодавства про фінансові послуги.

Відповідно до п.4.21. цього ж Положення за результатами розгляду справи про правопорушення Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сфері ринків або уповноважена особа Нацкомфінпослуг приймає одне з таких рішень:

- про застосування заходу впливу;

- про закриття справи про правопорушення.

Згідно із п.4.4 цього ж Положення, справу про правопорушення не може бути порушено, а наявна в провадженні справа про правопорушення підлягає закриттю зокрема в разі якщо порушення та його наслідки усунені порушником самостійно до застосування заходів впливу.

Однак, як встановлено судом, в порушення зазначеного законодавства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг не було складено акти про правопорушення за заявами ОСОБА_1 від 03.03.2014 року, 07.07.2014 року, не проведена перевірка та за наслідками, у випадку наявності порушення, не застосовано заходи впливу для припинення порушення законодавства та захисту прав споживача, Отже, вимога позивача про визнання бездіяльності Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг протиправною щодо невжиття заходів за заявами ОСОБА_1 від 03.03.2014 року та від 07.07.2014 року є такою, що підтверджена належними та допустимими доказами, відповідачем не спростована та підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, обов'язок щодо доказування правомірності дій та прийнятого рішення в даній частині адміністративного позову покладено на відповідача у справі.

З огляду на встановлені обставини справи, враховуючі законодавчі вимоги, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку, що при розгляді заяв заявника від 03.03.2014 року та 07.07.2014 року та реагуванням на звернення листами від 04.04.2014 року та 22.07.2014 року відповідач діяв не у спосіб визначений законодавством, всупереч нормам діючого законодавства та з 23 січня 2014 року у відповідача були відсутні правові підстави щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 Крім того, суд зауважує, що відповідач за наслідками всіх звернень заявника зобов'язаний був провести перевірку та у разі порушення законодавства про фінансові послуги, порушення-нормативно-правових актів - застосувати заходи впливу та накласти адміністративні стягнення чи інші заходи впливу у межах повноважень визначених ст.. 28 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", а відповідно вимоги про зобов'язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 03.03.2014 року та від 07.07.2014 року є правомірними та сприяють поновленню порушеного права позивача.

Суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 160,163,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

2.Визнати бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг щодо невжиття заходів за заявами ОСОБА_1 від 03.03.2014 року та від 07.07.2014 року щодо вжиття заходів до ПрАТ " СК " ПЗУ Україна" протиправною.

3. Зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 03.03.2014 року та від 07.07.2014 року щодо вжиття заходів до ПрАТ " СК " ПЗУ Україна".

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяТ.В. Скраль