Справа № 2а/2370/365/12
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Київ К/9991/77585/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу
за касаційною скаргоюОСОБА_4
напостанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28.02.2012р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2012р.
у справі№ 2а/2370/365/2012
за позовомОСОБА_4
доМіськрайонне управління Держкомзему у м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області
провизнання дій протиправними

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до міськрайонного управління Держкомзему у м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі Державного акту на право постійного користування земельними ділянками, відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду від 25 жовтня 2010р. та зобов'язати відповідача видати їй Державний акт на право постійного користування земельними ділянками, відповідно вказаного рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті свого чоловіка позивачка успадкувала право постійного користування земельними ділянками загальною площею 53,7 га, розташованих на території Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Право постійного користування вказаними земельними ділянками визнано рішенням Смілянського міськрайонного суду від 25 жовтня 2010 року. Однак відповідач в порушення вимог ч. 1 ст. 14 ЦПК України, ст. ст. 14, 19, 41, 124 та 129 Конституції України відмовився видати Державний акт на право постійного користування земельними ділянками, відповідно вказаного рішення.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.02.2012р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2012р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_4 звернулась з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 жовтня 2010 року у справі №2-2983/2010 за ОСОБА_4 визнано право постійного користування земельними ділянками площею 33,3 га та 20,4 га, разом 53,7 га, розташованих на території Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, в порядку спадкування.

Позивач звернулась до Смілянського міськрайонного відділу земельних ресурсів з листом, яким просила видати їй Державний акт на право постійного користування вказаними земельними ділянками.

Листом міськрайонного управління Держкомзему у м. Сміла та Смілянському районі від 24 жовтня 2011 року № 576/0628 позивачу відмовлено у видачі Державного акту на право постійного користування земельними ділянками на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду від 25 жовтня 2010 року з посиланням на ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України у зв'язку з тим, що громадяни (фізичні особи) право постійного користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності не набувають.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивачка і звернувся з даним позовом.

Суди попередніх інстанцій відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходили з того, що в порушення ст. 116 ЗК України позивачка не надала до міськрайонного управління Держкомзему у м. Сміла та Смілянському районі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання земельних ділянок у постійне користування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі визначено Інструкцією, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за № 354/3647.

Згідно з пунктом 1.15 вказаної Інструкції розробку технічної документації зі складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою здійснюють суб'єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів.

Згідно з пунктом 2.14. вказаної Інструкції державний акт на право постійного користування земельною ділянкою складається у двох примірниках, підписується посадовими особами в такій послідовності: начальник державного органу земельних ресурсів та голова місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачений ст. 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 125 вказаного Кодексу право постійного користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 126 вказаного Кодексу право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, форма якого затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку про правомірність дій відповідача, оскільки позивачка не надала до міськрайонного управління Держкомзему у м. Сміла та Смілянському районі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання земельних ділянок у постійне користування.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28.02.2012р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2012р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: