Справа № 809/1090/13-а
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Справа № 876/9903/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області Державної податкової служби на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

У квітні 2013 року позивач ФОП ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Коломийської ОДПІ Івано-Франківської області ДПС (на даний час Коломийська ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області), в якому просив: 1) скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 22.03.2013 р. № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2012 р. на суму 27630 грн. та застосовано штрафні (фінансові санкції) у розмірі 6907,50 грн., та № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за серпень 2012 р. на суму 20149 грн.; 2) стягнути з відповідача 20000 грн. за спричинену позивачу моральну шкоду.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № та № від 22.03.2013 р.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції від 27.05.2013 року частково не погодився відповідач Коломийська ОДПІ Івано-Франківської області і оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення від 22.03.2013 р. були прийняті за результатами проведеної відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки достовірності нарахування позивачем ФОП ОСОБА_2 від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ заявленої до відшкодування на рахунок платника у банку за грудень 2012 р.. Зокрема, перевіркою було виявлено порушення п. 198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого позивачем завищено суму податкового кредиту за серпень 2012 р. в сумі 20149 грн. та завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2012 р. в сумі 27630 грн., від ПДВ сплаченого на митниці при імпорті транспортних засобів. Висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства, апелянт обґрунтовує тим, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець не може бути власником нерухомого або рухомого майна, а придбання, спорудження, будівництво такого майна суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем, який зареєстрований платником ПДВ, може здійснюватись ним виключно як фізичною особою, а тому право на податковий кредит за операцією з придбання, спорудження, будівництва зазначеного майна не виникає. Також звертає увагу апелянт на те, що у позивача відсутній бухгалтерський облік в частині підтвердження використання майна у господарській діяльності, а тому позивач, який є власником транспортних засобів як фізична особа, не має права включати до податкового кредиту суми за правочинами щодо вказаного майна.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 27.05.2013 р. в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 27.02.2013 р. по 05.03.2013 р. відповідачем Коломийською ОДПІ Івано-Франківської області проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності нарахування ФОП ОСОБА_2 від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ заявленої до відшкодування на рахунок платника у банку за грудень 2012 р.. За наслідками перевірки складено Акт № 1040/172/НОМЕР_3 від 13.03.2013 р.. У висновках акту перевірки, зокрема, зазначено, що позивачем порушено п.198.3 ст. 198 ПК України, завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 27630 грн. за грудень 2012 р. та завищено суму податкового кредиту за серпень 2012 р. на 20149 грн. (а.с. 15-30).

Такі висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що позивач ФОП ОСОБА_2 включив до складу податкового кредиту за серпень та листопад 2012 року суми податку на додану вартість сплачені за імпортовані моторні транспортні засоби: сідельний тягач, призначений для буксирування зчіпних пристроїв, марки MAN.TGA 18.413,2003 року випуску (ВМД № 206020000/2012/002608 від 06.08.2012), напівпричіп для перевезення вантажів, бортовий, трьохосний, марки «Schmitz» SPR24/L13/62, 2002 року виготовлення (ВМД № 206020000/2012/002623 від 07.08.2012) та сідельний тягач марки RENAULT PREMIUM 450 DХІ 2006 року виготовлення ( ВМД № 206020000/2012/00345 від 27.11.2012 року), які зареєстровані за позивачем, як за фізичною особою, а не як за суб'єктом підприємницької діяльності. А тому у позивача відсутнє право на бюджетне відшкодування за грудень 2012 року сум ПДВ сплачених при придбанні вказаних транспортних засобів.

На підставі вказаного вище Акта перевірки від 13.03.2013 р. відповідачем винесено відносно позивача податкові повідомлення-рішення від 22.03.2013 р. № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2012 р. на суму 27630 грн. та застосовано штрафні (фінансові санкції) у розмірі 6907,50 грн., та № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за серпень 2012 р. на суму 20149 грн. (а.с. 31, 32).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог в частині скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 22.03.2013 р. № та № , з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього ж Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв'язку з : придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 ПК України.

З аналізу наведених вище норм видно, що визначальним фактором для формування платником податку податкового кредиту є наявність у нього ВМД або виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог ст. 201 ПК України.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні придбаного товару (отриманих робіт, послуг) сум ПДВ до складу податкового кредиту, є придбання товару (послуг) з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податків та наявності у нього належного документального оформлення та підтвердження відповідних витрат.

При цьому, податковим законодавством не передбачено спеціального порядку для формування податкового кредиту та визначення дати виникнення права на податковий кредит для фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку на додану вартість.

Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затв. постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388, встановлено, що державна реєстрація транспортних засобів здійснюється органами Державтоінспекції МВС лише за юридичними та фізичними особами. А тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що транспортні засоби, що належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

З цього приводу, судом першої інстанції вірно враховано, що згідно вимог ЦК України суб'єктом права власності визнається фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, яке не може знаходитися взагалі у власності фізичної особи, і при цьому законодавцем не відокремлюється такий суб'єкт права власності як фізична особа-підприємець.

Із матеріалів адміністративної справи видно, що позивач ОСОБА_2 є платником податку на додану вартість та здійснює господарську діяльність по наданню послуг з перевезення вантажів (а.с. 14, 38-52).

Також із матеріалів адміністративної справи видно, що позивач включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість сплачені за придбані ним моторні транспортні засоби: сідельний тягач марки RENAULT PREMIUM 450 DХІ 2006 року виготовлення (ВМД № 206020000/2012/00345 від 27.11.2012 року), сідельний тягач, призначений для буксирування зчіпних пристроїв, марки MAN.TGA 18.413,2003 року випуску (ВМД № 206020000/2012/002608 від 06.08.2012), напівпричіп для перевезення вантажів, бортовий, трьохосний, марки «Schmitz» SPR24/L13/62, 2002 року виготовлення (ВМД № 206020000/2012/002623 від 07.08.2012) та (а.с. 34, 79, 80).

Суд першої інстанції вірно встановив та врахував, що використання позивачем імпортованих транспортних засобів у межах господарської діяльності підтверджується матеріалами справи, зокрема, вантажно-митними деклараціями та платіжними дорученнями про попередню оплату за митне оформлення ВМД, подорожніми листами вантажного автомобіля у міжнародному сполученні, товаро-транспортними накладними, замовленнями на перевезення, актами про виконані транспортні послуги та рахунками на транспортні послуги.

Відповідно до ст. 71 ч.2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянтом не спростовано висновків суду першої інстанції та не надано доказів порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Таким чином, оскаржені податкові повідомлення-рішення від 22.03.2013 р. є протиправними та підлягають скасуванню.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що сторонами не оскаржувалась постанова суду першої інстанції від 27.05.2013 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача 20000 грн. моральної шкоди.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, постанова суду від 27.05.2013 р. винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 23.01.2015 року.