Справа № 804/14805/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2015 рокусправа № 804/14805/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

секретар судового засідання: Горшков В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року у справі №804/14805/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області, Ігренського виправного центру №133 про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за невикористану відпустку,-

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області, Ігренського виправного центру №133, у якому просив визнати протиправним рішення полковника Кузьменка В.М. начальника Державної Пенітенціарної служби у Дніпропетровській області по проведенню службового розслідування. Визнати нечинним та скасувати наказ № 138 о/с від 19 грудня 2011 року. Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника установи з нагляду і безпеки та оперативної роботи Ігренського виправного центру № 133. Зобов'язати Державну Пенітенціарну службу у Дніпропетровській області та Ігренський виправний центр №133 виплатити позивачу заробітну плату з 14 липня 2011 року по 15 вересня 2014 року у розмірі 136 тисяч 800 грн. Стягнути з Державної Пенітенціарної служби у Дніпропетровській області на користь позивача грошову компенсацію за невитрачену відпустку за 2011, 2012, 2013, 2014 роки. Зобов'язати Державну Пенітенціаону службу у Дніпропетровській області зарахувати у трудовий стаж час з 2011 по 2014 рік.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, представник відповідача посилається на її безпідставність та просить залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обгрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18 липня 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було винесено постанову, якою позивачу було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту та взято під варту з зали суду.

Вироком Кіровського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2013 року ОСОБА_1 було звільнено з-під варти.

19 листопада 2013 року рішенням Апеляційного суду м. Дніпропетровська вирок Кіровського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2013 року було скасовано та залишено обрану міру запобіжного заходу підписку про невиїзд, справу направлено до Прокуратури Дніпропетровської області на додаткове розслідування.

19 грудня 2011 року, на підставі висновку службового розслідування від 12 грудня 2011 року № 133 Управлінням Державного департаменту України з питань виконання покарань в Дніпропетровській області, було видано наказ №138 о/с „По особовому складу" у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України про звільнення у запас Збройних Сил України за п.66 (скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ) позивача з 14 грудня 2011 року.

Відповідно до посилання позивача про те, що йому не було відомо про його звільнення у запас Збройних сил України відповідно до вищевказаного наказу, не видано трудової книжки, не зроблено відповідних розрахунків, звільнення з ДДУПВП проведено начальником ДПтС, суд зазначає наступне.

25 листопада 2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення у цивільній справі №191/1572/13-ц за позовом Синельниківської виправної колонії №94 Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Синельниківської районної державної адміністрації, виконавчий комітет Синельниківської міської ради про виселення та про зняття з реєстраційного обліку. Вказаним рішенням суду у задоволенні позову Синельниківської виправної колонії №94 Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області було відмовлено.

17 жовтня 2014 року, на запит Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було надано рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2013 року у справі №191/1572/13-ц, яке набрало законної сили - 21 січня 2014 року. За даним рішенням суду вбачається, що витяг з наказу № 138 о/с від 19 грудня 2011 року Управління Державної пенітенціарної служби у Дніпропетровській області про звільнення позивача містився у матеріалах цивільної справи, про що зазначив суд в описовій частині свого рішення.

Також, судом було додано копію листа на підтвердження отримання ОСОБА_1 копії рішення від 25 листопада 2013 року, з якого вбачається, що позивач особисто отримав копію зазначеного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №191/1572/13-ц - 02 грудня 2013 року.

Крім того, копію рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2013 року у справі №191/1572/13-ц з печаткою та копію ухвали апеляційного суду позивач отримав - 06 березня 2014 року, про що зробив власноручний підпис.

Разом з тим, 25 листопада 2013 року, відповідно до тексту рішення суду, позивач особисто був присутнім під час судового засідання при розгляді цивільної справи №191/1572/13-ц, що підтверджено і самим позивачем у судовому засіданні.

Відповідно до частини 3, частини 4 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Згідно із спеціальною нормою, що встановлює строки оскарження дисциплінарного стягнення в тому числі до суду, накладеного особам рядового або начальницького складу, в даному випадку є саме статті 21 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України „Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року №3460-ІV, відповідно до якої дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено.

Позивач мав право на захист свого порушеного права щодо проходження ним публічної служби в органах внутрішніх справ, з огляду на його звільнення протягом трьох місяців, починаючи з 02 грудня 2013 року.

Щодо посилань позивача про не ознайомлення його з наказом та не видачу трудової книжки, суд зазначає наступне.

Відповідно до протоколу виїмки особова справа зі всіма зазначеними документами була вилучена і перебуває у матеріалах кримінальної справи, а тому відповідачі не мали можливості здійснити зазначені дії. В той же час позивач дізнався про своє звільнення та текст наказу під час розгляду цивільної справи №191/1572/13-ц досліджувався судом. Крім того, ОСОБА_1, беручи участь у судовому розгляді справи, також міг дізнатися про цей наказ під час досудового та судового слідства в кримінальній справі.

Крім того, відповідно до Акту про відмову отримання листа УДДУПВП у Дніпропетровській області № 15/16-3242 від 19 грудня 2011 року, 21 грудня 2011 року ОСОБА_1 відмовився від отримання листа з управління УДДУПВП у Дніпропетровській області про його звільнення зі служби та необхідності отримання його трудової книжки.

Посилання позивача на те, що при отриманні копії рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2013 року він його не читав, а ознайомився з висновком, тому що рішення було оголошено раніше у судовому засіданні, тому інтересу у позивача ухвала не викликала є безпідставним та не є підставою для поновлення строку позивачу для звернення з позовом до суду.

Отже, суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів дійшов правильного висновку, що позивачу стало відомо про наявність наказу про його звільнення № 138 о/с від 19 грудня 2011 року під час судового розгляду цивільної справи та отримання позивачем судового рішення від 25 листопада 2013 року, а саме: з 02 грудня 2013 року.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обчислюючи 3-місячний строк звернення до суду із даним адміністративним позовом, суд прийшов першої інстанції прийшов до висновку про те, що гранична дата звернення ОСОБА_1 до суду є 03 березня 2014 року. До Синельниківського міськрайонного суду останній звернувся лише 26 серпня 2014 року, ухвала суду про відмову у відкритті провадження у справі була винесена 28 серпня 2014 року, а до Дніпропетровського окружного адміністративного суду - 15 вересня 2014 року. Та тим самим позивач пропустив встановлений законом 3-місячний строк звернення до суду із позовом про оскарження накладеного дисциплінарного стягнення.

Крім того, обгрунтованими є доводи представників відповідача щодо пропущення позивачем встановленого законодавством строку звернення до суду із вказаним позовом, з огляду також і на те, що позивач після звільнення з-під варти протягом року жодного разу не прибув до місця проходження служби ні для подальшого проходження служби, ні для отримання трудової книжки.

Доводи позивача про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не зроблено висновків стосовно позовних вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану відпустку за 2011-2014 роки не є обгрунтованими, оскільки вказані позовні вимоги є похідними від позовної вимоги про визнання звільнення незаконним та поновлення на посаді.

Згідно з частиною 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року у справі № 804/14805/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров