Справа № 826/12024/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

12 грудня 2014 року №826/12024/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомдержавного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів"
до державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.03.2014 № ,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Фінансування інфраструктурних проектів" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.03.2014 № .

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки акту камеральної перевірки від 25.02.2014 №71/26-50-15-04-113 щодо несвоєчасної сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток є необґрунтованими, що в свою чергу призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на його несвоєчасну сплату підприємством самостійно задекларованої суми грошового зобов'язання із податку на прибуток.

Адміністративну справу №826/12024/14 розглянуто в письмовому провадженні на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві (попереднє найменування контролюючого органу - державна податкова інспекція у Голосіївському районі міста Києва ДПС) проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів" за 2012 рік.

Перевіркою встановлено порушення державним підприємством "Фінансування інфраструктурних проектів" терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві складено акт від 25.02.2014 №71/26-50-15-04-113 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.03.2014 №, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 213 694,10 грн.

Позивач посилаючись на протиправність винесеного податкового повідомлення-рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Згідно вимог пункту 76.1 статті 76 Кодексу камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Податковим кодексом України не регламентовані питання строків проведення камеральних перевірок щодо податкових декларацій платника податків із податку на прибуток.

Механізм проведення камеральних перевірок визначено Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 №165.

Відповідно до пункту 2.1 Методичних рекомендацій, камеральна перевірка даних, заявлених у податковій звітності, проводиться протягом 30 календарних днів (якщо інше не передбачено Кодексом), що настають за граничним терміном отримання такої звітності.

Згідно пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З акту камеральної перевірки державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 25.02.2014 №71/26-50-15-04-113 вбачається, що позивачем в податковій декларації з податку на прибуток за 2012 рік самостійно визначене податкове зобов'язання у розмірі 2 136 941,00 грн., граничний термін сплати якого був встановлений до 19.02.2013. Позивачем вказані обставини не заперечуються.

Державним підприємством "Фінансування інфраструктурних проектів" зазначений податковий борг погашено 15.03.2013, тобто із затримкою в 24 дні, що і стало підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 14.03.2014 № , яким в порядку статті 126 Податкового кодексу України накладено штрафні санкції в розмірі 10% від простроченого зобов'язання, а саме 213 694,1 грн.

За посиланням позивача ним вчинялись дії для забезпечення своєчасної сплати відповідного грошового зобов'язання.

Так, позивачем 12.02.2013 було направлено на адресу Державної казначейської служби України платіжні доручення на погашення податкового зобов'язання від 12.02.2012 №10 на суму 127 547,00 з призначенням платежу - авансові внески з податку на прибуток державних підприємств за 2012-2013 роки, термін сплати до 18.02.2013 та від 12.02.2012 №11 на суму 2 486 941,00 з призначенням платежу - податок на прибуток за 2012 рік, термін сплати до 18.02.2013.

Проте, листом Державної казначейської служби України від 21.02.2013 № 14-08/432-4645 зазначені платіжні доручення повернуто без виконання.

Слід зазначити, що випадки повернення платіжних доручень державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів" вже траплялись на початку 2013 року, що підтверджується копіями листів Державної казначейської служби України від 29.01.2013 №14-08/249-2664, від 05.02.2013 №14-08/289-3011.

Отже визначене в податковій декларації із податку на прибуток за 2012 рік відповідне грошове зобов'язання у строки, визначені Податковим кодексом України сплачено не було.

Водночас державне підприємство "Фінансування інфраструктурних проектів" звернулось до державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві та Державної податкової служби у місті Києві із заявами про розстрочення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства за 2012 рік у сумі 2 136 941,00 грн.

Заяви про розстрочення грошового зобов'язання отримано контролюючими органами 18.02.2014, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно пункту 3.2 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2012 №1261 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.12.2012 за № 2143/22455 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), контролюючий орган має розглянути заяву платника податків про розстрочення грошового зобов'язання протягом 30 календарних днів.

Відповідно до пункту 1.4 названого Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу державної податкової служби та укладено договір про розстрочення (відстрочення).

При цьому, у разі відмови у задоволенні заяви про розстрочення контролюючий орган має довести своє рішення до платника податків у письмовій формі із зазначенням підстав відмови (пункт 3.2 Порядку).

Матеріали справи не містять доказів доведення до платника податків рішення контролюючого органу про відмову державному підприємству "Фінансування інфраструктурних проектів" у задоволенні його заяв про розстрочення грошового зобов'язання.

Одночасно, з матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із самостійним погашенням державним підприємством "Фінансування інфраструктурних проектів" відповідного грошового зобов'язання 15.03.2013, останнє повідомило про це відповідача, і рішенням Державної податкової служби у місті Києві від 20.03.2013 №4561/7/19-1-06 позивачеві відмовлено у наданні розстрочення.

Отже, під час судового розгляду справи судом встановлено, що рішення контролюючого органу про розстрочення (відстрочення) сплати грошового зобов'язання із податку на прибуток за 2012 рік відносно позивача органами державної податкової служби не приймалось.

З матеріалів справи вбачається, що державне підприємство "Фінансування інфраструктурних проектів" протягом лютого-березня 2013 року листувалось із Міністерством фінансів України та Міністерством доходів і зборів України щодо повернення коштів державному підприємству "Фінансування інфраструктурних проектів" з рахунку Державної казначейської служби України на рахунок позивача з метою виконання його зобов'язання перед бюджетом.

Як наслідок такого листування позивачем 15.03.2013 здійснено погашення боргу з податку на прибуток державних підприємств за 2012 рік, що підтверджується платіжним дорученням від 14.03.2013 №88 (проведено банком 15.03.2013) та висновками акту камеральної перевірки.

Посилання позивача на довідку відповідача від 17.04.2013 №1168/19-018 (щодо відсутності у позивача заборгованості з податків станом на 17.04.2013) не приймаються судом до уваги як доказ безпідставності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки свідчить про відсутність у позивача заборгованості у період після її погашення (15.03.2013), і не спростовують висновків акту камеральної перевірки щодо виникнення податкової заборгованості у позивача у період з 20.02.2013 по 15.03.2013.

Посилання позивача на лист від 13.02.2013 №185/02-13 про зарахування надміру сплачених грошових зобов'язань з відрахування частини чистого прибутку (доходу) у сумі 993 165,00 грн у рахунок погашення грошового зобов'язання з податку на прибуток державних підприємств, не приймається судом до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази надіслання (вручення) названого листа державній податковій інспекції у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві.

Відповідно до статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах, зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Податковий кодекс України не ставить відповідальність платника податків за порушення строків сплати грошового зобов'язання у залежність від причин, з яких ці строки були порушені.

Також, податковим законодавством не передбачено можливості визнання таких причин поважними.

Враховуючи названі обставини, позов задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками відмови у задоволенні позову, суд наголошує на наступному.

Згідно з частиною першою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи сплачену позивачем при зверненні до суду суму судового збору у розмірі 427,39 грн., з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі у розмірі 3 846,49 грн. (4 273,88 грн. - 427, 39 грн.).

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів" (03188, місто Київ, вулиця Хотівська, будинок, 4 «А», ) на користь Державного бюджету України (розрахунковий рахунок ГУ ДКСУ в місті Києві №4007, МФО 820019, код отримувача 38004897) судовий збір у розмірі 3 846,49 грн. (три тисячі вісімсот сорок шість грн. 49 копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.