Справа № 377/1187/14-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/1187/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Теремецька Н.Ф.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційні скарги ОСОБА_2, управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 18 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області про перерахунок пенсії та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому вона просить визнати дії УПФУ у м. Славутичі Київської області про відмову у перерахунку та виплаті їй пенсії відповідно до ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними; зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплачувати їй з 01 липня 2014 року підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленого ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому у зоні посиленого радіологічного контролю, з послідуючими перерахунками у відповідності до зміни розміру мінімальної зарплати; зобов'язати відповідача зробити їй перерахунок та виплачувати з 01 липня 2014 року додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до 2 категорії, відповідно до вимог ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 18 листопада 2014 року позов задоволено частково. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяної здоров'ю, як особі, яка віднесена до категорії 2, у розмірі, що не відповідає ч.1 ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, з 1 липня 2014 року по 2 серпня 2014 року неправомірними та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка віднесена до категорії 2, відповідно до ч.І ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01 липня 2014 року по 2 серпня 2014 року, з урахуванням фактично виплачених сум. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач та відповідач подали апеляційні скарги, в яких, позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та постановити нове рішення, в якому задовольнити позов в повному обсязі, та представник управління Пенсійного Фонду України просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, в якому відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі В своїх апеляційних скаргах апелянти посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є громадянкою, яка евакуйована із зони відчуження у 1986 році та віднесена до 2 категорії постраждалих від Чорнобильської катастрофи, однак розміри призначеної і виплачуваної їй управлінням ПФУ в м. Славутичі Київської області додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, підвищення до неї, не відповідають розмірам, установленим Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з діями відповідача звернулась до суду за захистом свого права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, прийшов до висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині зобов'язати відповідача зробити позивачу перерахунок та виплачувати з 01 липня 2014 року по 03 серпня 2014 року додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до 2 категорії, відповідно до вимог ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в іншій частині позовні вимоги не обґрунтовані.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції так як судом не вірно визначено кінцеву дату початку перерахунку та зазначає наступне.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Що стосується позовних вимог про перерахунок та виплату додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до 2 категорії, відповідно до вимог ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії перебуває на обліку у відповідача та отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену у відповідності до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон).

У відповідності до ст. 49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 3 ст. 51 Закону передбачено, що особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, позивач має право на одержання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статусі і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Починаючи з 01.01.2014 року Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема ст. 51 вказаного Закону.

Пунктом 9 статті 1 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VII ,,Про внесення змін до Закону України ,,Про державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 16 серпня 2014 року, доповнено Прикінцеві положення Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VII ,,Про державний бюджет України на 2014 рік» пунктом 6-7, відповідно до якого норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року № 1622- VII розмір виплат визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Отже, з 1 січня 2014 року до набрання чинності Законом України № 1622-VII ,,Про внесення змін до Закону України ,,Про державний бюджет України на 2014 рік» положеннями Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2014 рік» правове регулювання правовідносин щодо виплати пенсії та додаткової пенсії особам, які мають статус осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими законами, крім Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - не здійснювалося.

А тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що у зазначений період відповідач зобов'язаний був виплачувати позивачу додаткову пенсію у розмірі, встановленому ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких підстав, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо визнання дій неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсій відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України 230/96-вр підлягають задоволенню за період з 01.07.2014 року по 15.08.2014 року

Що стосується позовної вимоги про перерахунок та виплату позивачу з 01 липня 2014 року підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленого ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому у зоні посиленого радіологічного контролюю, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно до ст. 39 Закону, пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 23 липня 1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», м. Славутич Київської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №

1566/11846.

Відповідно до п. 2.21. документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними.

У разі звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) шляхом подання заяви.

При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки із записом про звільнення та/або копію цивільно-правового договору).

Як зазначено у п. 2.22. цього Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що підвищення до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачеві не виплачувалось, оскільки з часу призначення пенсії вона продовжувала працювати.

З оглянутої трудової книжки, копія якої долучена до матеріалів справи, видно, що позивачка є непрацюючим пенсіонером з 01 серпня 2013 року.

Проте, із заявою до УПФУ в м. Славутичі Київської області про перерахунок пенсії в зв'язку з настанням права на призначення підвищення до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю вона звернулась лише 13 листопада 2014 року, що підтверджено копією заяви позивача, долученої до справи.

Після подання такої заяви до УПФУ в м. Славутичі 13 листопада 2014 року відповідачем буде вирішено питання про призначення та виплату їй підвищення, передбаченого ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 9 статті 1 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VII ,,Про внесення змін до Закону України ,,Про державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 16 серпня 2014 року, доповнено Прикінцеві положення Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VII ,,Про державний бюджет України на 2014 рік» пунктом 6-7, відповідно до якого норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року № 1622- VII розмір виплат визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Таким чином, в цій частині права позивача не порушено.

Посилання позивача на неправомірність проведення виплат відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки проведення виплат відповідно до даної постанови передбачено положеннями Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VII ,,Про внесення змін до Закону України ,,Про державний бюджет України на 2014 рік»

Відповідно до ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області - задовольнити частково.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 18 листопада 2014 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області про перерахунок пенсії та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області щодо відмови в проведені перерахунку та виплати щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірах, передбачених ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 липня 2014 року по 15 серпня 2014 року неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області здійснити ОСОБА_2 за період з 01 липня 2014 року по 15 серпня 2014 року перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленого статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням фактично виплачених сум.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 23 січня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.