Справа № 804/16410/14
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Риженко О.В.
представника позивача Ульяненко А.А.
представника позивача Омельченко О.А.
представника відповідача Бузунової К.О.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Позивач висновки вищевказаного акту перевірки вважає неправомірними та незаконними, а тому відповідно і податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 р. по справі було відкрито провадження та справа призначена до розгляду в судовому засіданні.
Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти адміністративного позову та просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на заперечення від 12.11.2014 року, в яких зазначила наступне.
Актом перевірки від 07.2014 р. №1810/04-66-22.8/34915751 працівниками ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області встановлено заниження доходу, що враховується при визначенні об`єкта оподаткування у сумі 23 640 136 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 17 426 441 грн., за 2012 рік 6 213 695 грн., а саме: за 2 квартал 2012 р. в сумі 2 500 000 грн, за 3 квартал 2012 р. в сумі 1 500 000 грн., за 4 квартал 2012 р. в сумі 2 213 695 грн.
Повноважний представник відповідача в своїх запереченнях зазначає, що директору ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» було направлено лист №1/10/04-66-22.01 від 05.05.2014 р. №2/10/04-66-22.01 від 12.05.2014 р. про надання всіх необхідних документів до перевірки, а саме: витребовувались регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку, що станом на дату складання акту перевірки контролюючим органом отримано не було, а отже, не надані документи підтверджують правомірність формування податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., а саме: податкові накладні; акти виконаних робіт; фінансово-господарські документи, що підтверджують передачу товарів, виконання робіт (надання послуг) за вчиненим правочином, товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, акти приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг); господарські договори; журнали-ордери; відомості по рахунку 631, 361, 685 та інші.
У зв`язку з тим що, ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» не було надано під час перевірки оборотно-сальдові відомості по рахунках 361 «рахунки з вітчизняними покупцями», 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками», оборотно-сальдові відомості по рахунку 68 «Авансові платежі», тому не можливо проаналізувати стан дебіторської/кредиторської заборгованості по взаєморахунках з контрагентами за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.
В запереченнях представником відповідача також зазначено, що ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» не надано підтверджуючих документів щодо формування «Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг)», в тому числі головних книг, журналів-ордерів та карток рахунків №311 «Поточні рахунки у національній валюті», 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», 70 «Доходи від реалізації», 641 «Розрахунки по податкам», 643 «Податкові зобов`язання», 681 «Розрахунки по авансам отриманим», податкових накладних, реєстрів виданих податкових накладних, видаткових накладних, актів виконаних робіт, тощо.
Перевіркою також, як зазначає відповідач, встановлено отримання грошових коштів від ТОВ «Білопільський елеватор», ТОВ «Днепрострой», ТОВ «АРТ-09», ГП «НПО ПХЗ», ТОВ «Електронні іновації», ДП «ІльїчАгро Дондасс», ПАО «Маріупільськийкомбінат ім.Ільїча», ТОВ «Пілон», Управління капітального будівництва, реконструкції та технічного нагляду виконавчого комітету Бердянської міської ради, ТОВ «УРП 2Боєз Україна», ТОВ «Дніпросплав», ТОВ «Днепродормострой», ПП «Легат», ТОВ «Альк», ТОВ «Добов`язівський елеватор», ТОВ «Білопільський елеватор» згідно платіжних доручень на загальну суму 23 640 136 грн. (в тому числі ПДВ - 3 940 023 грн.).
Грошові кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал Сіті» поза договірними відносинами від вищевказаних контрагентів, відповідач вважає безповоротною фінансовою допомогою, відповідно до п.п.135.5.4 пп.135.5 ст.135 ПК України та включається до складу валового доходу, як дохід з інших джерел, а отже ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал Сіті» занижено валовий дохід на суму 23 640 136 грн.
Зважаючи на викладене, Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» є юридичною особою, що підтверджується Випискою з ЄДРПОУ, копія якої міститься в матералах справи.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали наступні обставини.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» від зазначених вище контрагентів, а саме: ТОВ «Білопільський елеватор», ГП «НПО ПХЗ», ДП «ІльїчАгро Донбасс» ПАО «Маріупільськийкомбінат ім.Ільїча», Управління капітального будівництва, реконструкції та технічного нагляду виконавчого комітету Бердянської міської ради», ТОВ «УПР 2Боєз Україна», ТОВ «Дніпросплав», ТОВ «Днепродормострой», ПП «Легат», ТОВ «Альк», ТОВ «Добов'язівський елеватор», ТОВ «Білопільський елеватор» було отримано грошові кошти на загальну суму 23 640 136 грн. в тому числі ПДВ в сумі 3 940 023 грн.
Суд зазначає, що в підтвердження господарських взаємовідносин між ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» та зазначеними вище контрагентами, позивачем під час судового розгляду справи було надано певні копії первинних документів на підтвердження реальності правочинів, які містяться в матеріалах справи, однак по деяким з контрагентів взагалі відсутні первинні документи, а саме: по таким контрагентам як: ТОВ «АРТ-09», ТОВ «Електронні іновації», ТОВ «Днепрострой».
Також суд не може обійти увагою той факт що в підтвердження правомірності формування податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р. не було надано, як перевіяючому під час перевірки, так і під час судового розгляду справи регістрів податкового та бухгалтерського обліку, податкових накладних, актів виконаних робіт (послуг), фінансово-господарських документів, що підтверджують передачу товарів, виконання робіт (послуг) за укладеними правочинами, товарно-транспортних накладних, довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, актів приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг), господарських договорів, журналів-ордерів та інших підтверджуючих документів.
Отже, з урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що за відсутності таких документів неможливо встановити об'єкт оподаткування з податку на додану вартість, та в подальшому проаналізувати стан дебіторської/кредиторської заборгованості по взаємоморахункам з контрагентами за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.
Суд зазначає, що при перевірці був використаний протокол обшуку від 04.07.2014 р., складений старшоим слідчим СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області Іеланкіним С.М., щодо проведення обшуку та вилучення електронних засобів зберіганя та передачі інформації, які використовувались ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті», а саме: печати, штампи, комп'ютерна техніка, мобільні телефони та первинні документи ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» за період 2013 - 2014 р.р., тощо.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р. ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» задекларовано податок на прибуток у сумі 432 278 грн., який було завищено на суму 4 615 900 грн. в тому числі за 2013 рік в сумі 3 311 024 грн., за 2012 рік 1 304 876 грн., а саме: за 2 квартал 2012 р. в сумі 525000 грн., за 3 квартал 2012 р. в сумі 31 500 грн., за 4 квартал 2012 р. в сумі 464 876 грн.
Під час судового розгляду справи судом також встановлено, що в період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р. ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» мало господарські взаємовідносини з такими контрагентами як: ТОВ «Контракт Мир», ТОВ «Рембудкомплект Плюс», ТОВ «СН Інвест», ТОВ «Стоун Девелопмент», ТОВ «Еріел», ТОВ «Анкей», ТОВ «Амб Інвест», ТОВ «Атомелектромаш».
Стосовно контрагентів: ТОВ «Контракт Мир», ТОВ «Рембудкомплект Плюс», ТОВ «СН Інвест», ТОВ «Стоун Девелопмент», ТОВ «Еріел» суд зазначає, що між ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» та вказаними контрагентами встановлено розбіжності між сумою податкового кредиту з податку на додану вартість та сумою податкових зобов'язань. Стосовно ТОВ «Анкей», ТОВ «Амб Інвест» та ТОВ «Атомелектромаш» було встановлено та не спростовано позивачем відсутність основних засобів, торгових приміщень, складських та виробничих площадок, яких на балансі підприємства немає та не орендується, складських приміщень, наявність автомобільного чи іншого транспорту та устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємств, кількість працюючих на даних підприємствах складала 0 осіб, про що також зазначала представник відповідача, в підтвердження чого посилалась на інформацію зазначену в акті перевірки від 09.07.2014 р., яка була отримана внаслідок аналізу податкової звітності та інформації комп'ютерних автоматизованих інформаційних систем.
Також суд зауважує, що позивачем жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України не було доведено наявності фізичних та технологічних можливостей для здійснення господарської діяльності відповідно до укадених з ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» правочинів у таких контрагентів, як: ТОВ «Контракт Мир», ТОВ «Рембудкомплект Плюс», ТОВ «СН Інвест», ТОВ «Еріел», ТОВ «Акней», ТОВ «Амб Інвест», ТОВ «Атомелектромаш», що ставить під сумнів правомірність формування об'єкту оподаткування податком на додану вартість.
Відносно укладеного договору оренди від 01.02.2011 р. за №012011 між ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» та ФОП ОСОБА_9 строк дії якого становив - з 01.02.2011 р. по 31.12.2011 р. та договору оренди від 02.01.2012 р. за №02/01-12, укладеного між ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» та ФО ОСОБА_9 строк дії якого становив - 3 02.01.2012 р. по 31.12.2013 р., судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» не утримано податкок з доходу фізичних осіб від надання в оренду нерухомого майна та не перераховано до бюджету, що призвело до заниження податку з доходу фізичних осіб на загальну суму - 9 786,02 грн., а саме за періоди: з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р. в сумі 2 812,44 грн., з суми доходу 17 792,50 грн.; з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. в сумі 3 327,32 грн., з суми доходу 21 084,00 грн.; з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. в сумі 3 645,26 грн., з суми доходу 23 070,00 грн.
Суд також зазначає, що при перевірці була використана інформація комп`ютерних автоматизованих інформаційних систем податкового органу: АІС «Податковий Блок», АІС «Облік податків та платежів», АРМ «Податковий Блок» та складені контролюючими органами акти перевірок, а саме: складений Західно-Донбаською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області акт перевірки від 10.04.2013 р. за №435/22.5-10/36120814 «Про неможливіст проведення зустрічної звірки ПП «РЕМБУДКОМПЛЕКТ-ПЛЮС», податковий номер 36120814, з питань правомірності проведених господарських відносин із платниками податків за період лютий 2010 року-лютий 2013 року», складений ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області акт перевірки від 22.02.2013 р. за №258/226/33421302 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Еріел», податковий номер 33421302, з питань правомірності проведених господарських відносин із платниками податків за період березень-листопад 2012 р.».
На акт перевірки від 09.07.2014 р. за №1810/04-66-22.8/34915751, складений Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області позивачем були подані заперечення від 22.09.2014 р. за №220914/01.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. ст.10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до п.14.1.257 ст.14 Податкового кодексу України фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.
Безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладання договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.
Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Статтею 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пункт 37.3 статті 37 Податкового кодексу України визначає, що підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.
Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.
Відповідно до п.п.54.3.1 - п.п. 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства. Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.
Контролюючими органами вищого рівня є Державна податкова адміністрація України - для державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які у свою чергу є контролюючими органами вищого рівня для державних податкових інспекцій (п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).
Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.
Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним контролюючим органом.
Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Документальна планова перевірка здійснюється на підставі переліку, зазначеного у пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п.77.2 ст.77).
У відповідності до ст. 86 Податкового кодексу України результати проведених перевірок оформлюються актом та шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень у разі виявлення податковим органом заниження чи завищення податкових зобов'язань платника податків.
Згідно з абзацами 3.4 пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Відповідно до п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податків у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податкту у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крум випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку на його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.
Відповідно до п.п. 14.1.157 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувалних та компенсаційних витрат або інших витрат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної ігри.
Відповідно до п.п.168.1.1. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу ,підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Відповідно до п.171.2 ст.171 Податкового кодексу України визначається, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податків з інших доходів є:
а). податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;
б). платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.
Відповідно до п.п.170.1.2 п.170.1 ст.170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку - орендавця під час нарахування доходу від надання в оренду об'єктів нерухомості, інших, ніж зазначені в підпункті 170.1.1 цього пункту (включаючи земельну ділянку, що знаходяться під такою нерухомістю, чи присадибну ділянку), є орендар.
При цьому об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди. Мінімальна сума орендного платежу визначається за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України, виходячи з мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомості з урахуванням місця її розташування, інших функціональних та якісних показників, що встановлюються ораном місцевого самоврядування села, селища, міста, на території, яких вона розташована, та оприлюднюється у спосіб, найбільш доступний для жителів такої територіальної громади. Якщо мінімальну вартість не встановлено чи не оприлюднено до початку звітного (податкового) року, об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеного в договорі оренди.
Відповідно до п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:
а). своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати, перераховувати до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;
б). подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лище у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджет, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу у встановленому порядку;
в). подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку;
г). подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу;
г). нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:
а). постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позивальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачц/орендарю;
б). постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в). ввезення товарів на митну тетирорію України;
г). вивезення товарів за межі митної території України;
е). постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленному адміністративному позові та запереченнях до нього, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні, суд виходить з наступного.
Здійснюючи перевірку та складаючи акт перевірки, приймаючи податкове повідомлення-рішення відносно позивача щодо визначення грошових зобов'язань за результатами перевірки, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд критично ставиться до позиції позивача, викладеної в адміністративному позові та щодо його посилань на наявність первинних документів, як на підтвердження реальності правочинів укладених між ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» та зазначеними вище контрагентами, копії яких містяться в матеріалах справи з 2 тому по 7 том включно.
Як вбажається з акту перевірки від 09.07.2014 р. №1810/04-66-22.8/34915751 контролюючим органом було дійсно використано акт перевірки складений Західно-Донбаською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 10.04.2013 р. за №435/22.5-10/36120814 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «РЕМБУДКОМПЛЕКТ-ПЛЮС», податковий номер 36120814, з питань правомірності проведених господарських відносин із платниками податків за період лютий 2010 року-лютий 2013 року» та акт перевірки складений ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області акт перевірки від 22.02.2013 р. за №258/226/33421302 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Еріел», податковий номер 33421302, з питань правомірності проведених господарських відносин із платниками податків за період березень-листопад 2012 р.», якими встановлено відсутність у перевіряємих підприємств основних фондів, виробничих потужностей, трудових ресурсів, транспортних засобів, сировини та матеріалів, які є необхідними для здійснення господарської діяльності, фактів поставок товарів (робіт, послуг) від його контрагентів та інше, що унеможливлює настання реальних наслідків, відповідно до укладених між позивачем та його контрагентами договорів.
Проте, суд зауважує, що дослідження обставин у справі та перевірка їх доказами в процесі оцінки доказів у справі не обмежується з боку суду лише посиланням на зазначені вище акти перевірки, а полягає у дослідженні та аналізі всіх доказів, наявних в матеріалах справи.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно ст. 9 вказаного вище Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснення господарської операції.
Отже, будь-які документи ( у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактично здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини як рух активів у процесі здійснення господарської операції.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність визначення платником податкового кредиту за такими операціями, не зважаючи на наявність у нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
При цьому, будь-якими належними доказами в розумінні ст.70 КАС України позивачем не було доведено відповідних змін у русі активів внаслідок укладання та виконання правочинів з зазначеними вище по тексту контрагентами, як не було доведено і отримання прибутку від здійснення господарської діяльності з тами ж самими контрагентами.
Крім того, суд зауважує, що будь-якими належними доказами позивачем не було спростовано негативного висновку контролюючого органу щодо відсутності у ПП «РЕМБУДКОМПЛЕКТ-ПЛЮС» та ТОВ «Еріел» умов для здійснення господарських операцій, а саме: відсутності майна, трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів складських приміщень, засобів транспортування та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення господарських операцій, що було безпосередно встановлено актами перевірки від 10.04.2013 р. за №435/22.5-10/36120814 та 22.02.2013 р. за №258/226/33421302.
Як вбачається з наданих до суду документів, на підтвердження реальності вчинення господарських операцій з вказаними вище контрагентами, копії яких містяться з 2-го тому по 7-й том включно, зазначені документи за відсутності підтвердження належними та достовірними доказами самого факту придбання товарів чи послуг (виконання робіт) позивачем, мають характер лише формально складених, але недостовірних документів, що виключає наявність правових підстав для включення відповідних сум до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та не можуть вважатися належними доказами реального здійснення господарської операції.
Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в в межах повноважень та у спосіб, що передачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.79 КАС України визначено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.
Стаття 8 КАС України зазначає, що принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є: верховенство права; законність; рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; гласність і відкритість адміністративного процесу; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом; обов'язковість судових рішень.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Також відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» решту судового збору в сумі 4 384,80 грн. (чорити тисячі триста вісімдесят чотири грн., 80 коп.) до Державного бюджету України.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 24 грудня 2014 року.

Суддя Є.О. Жукова