Справа № 127/27413/14-а
Суддя: Сичук М. М.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/83/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2015 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Павич О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 01.12.2014 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років. Згідно записів в трудовій книжці, працювала одночасно на посаді завідувача лабораторії та викладача з погодинною оплатою праці з 01.09.1989 року по 31.08.2002 року у Вінницькому політехнічному технікумі (реорганізований у Вінницький коледж Національного університету харчових технологій). З 01.09.2002 року переведена на посаду викладача математики у Вінницький коледж Національного університету харчових технологій, на якій працювала по 28.11.2014 року. На день звільнення її спеціальний трудовий стаж склав 25 років 2 місяці і 28 днів.

Проте відповідач відмовив позивачу у призначенні їй пенсії за вислугою років з посиланням на п. «е» , ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров»я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМ України від 04.11.1993 року, де не передбачена посада завідувача лабораторії, та у зв'язку з відсутністю в неї необхідно спеціального стажу 25 років.

Тому позивач змушена звернутися із вищезазначеним позовом до суду.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, наполягала на відсутності необхідного стажу за спеціальністю, надала суду письмові заперечення.

Свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили, що позивач виконувала обовязки завідувача лабораторією та викладача.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом Вінницького політехнічного технікуму №313 від 31 серпня 1989 року ОСОБА_1 з 01 вересня 1898 року була прийнята на посаду завідувача лабораторією і викладача з погодинною оплатою праці, про що в її трудовій книжці був вчинений відповідний запис за № 1.

Наказом Вінницького політехнічного технікуму № 102-к від 05 липня 2002 року ОСОБА_1 була звільнена з посади завідувача лабораторії з переведенням на посаду викладача математики з 01 вересня 2002 року, про що у її трудовій книжці був вчинений відповідний запис за №4.

З 30 січня 2008 року ОСОБА_1 працювала викладачем математики у Вінницькому коледжі Національного університету харчових технологій (Вінницький політехнічний технікум), звідки була звільнена 28 листопада 2014 року.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення за наявності спеціального стажу роботи не менше, як 25 років за переліком, що затверджує Кабінет міністрів України незалежно від віку.

Постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909 (зі змінами, внесеними Постановою КМУ від 26.09. 2002 року № 1436) затверджено Перелік закладів та установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту й посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

У розділі І цього Переліку зазначено заклади й установи освіти та посади, робота яких дає право на пенсію за вислугу років: загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні та художні школи посади: вчителі.

Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно ст. 24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01.01.2004 року страховий стаж це період протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

З урахуванням абзацу другого частини 16 Прикінцевих положень Закону слід зазначити, що, визначаючи право на пенсію за вислугу років, стаж як до, так і після 01.01.2004 року обчислюють за нормами Закону «Про пенсійне забезпечення» та Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 - за даними трудової книжки, а в разі потреби - уточнюючих довідок.

В абзаці 4 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що для обчислення пенсії використовується «заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону».

В абзаці 11 ч. 2 ст. 40 цього Закону вказується, що для визначення коефіцієнта заробітної плати (дохід) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, використовується «сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

В абзаці 5 ч. 1 ст. 40 цього Закону зазначено: «заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку».

З огляду на викладене вбачається, що ОСОБА_1 у спірний період перебувала на посаді завідувача лабораторією і викладача з погодинною оплатою праці.

Таким чином, слід зауважити, що відповідно до Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» встановлено, що посада викладача відноситься до педагогічних працівників.

Оплата праці працівників освіти, у тому числі педагогічних, провадиться відповідно до Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року № 102. Пунктом 68 цієї Інструкції встановлено, що місячна заробітна плата педагогічних працівників установ освіти визначається шляхом множення ставки заробітної плати на їх фактичне навантаження на тиждень і ділення цього добутку на встановлену норму годин на тиждень. Встановлена при тарифікації заробітна плата виплачується щомісячно незалежно від кількості тижнів і робочих днів у різні місяці року.

Тобто згідно вищевказаних нормативних актів головним із критерії визначення роботи, яка не вважається сумісництвом є те, що педагогічна робота має бути з погодинною оплатою.

При цьому керівником необхідно надати дозвіл на виконання педагогічної роботи в основний робочий час поза місцем основної роботи, оскільки згідно з останнім абзацом п. 12 Переліку робіт, які не є сумісництвом, виконання робіт, зазначених у пунктах 2-7, допускається в робочий час з дозволу керівника державного підприємства, установи, організації без утримання заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити, визнати незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати відповідача призначити вказану пенсію з 01.12.2014 року зарахувавши до її спеціального стажу період роботи з 01.09.1989 року по 31.08.2002 року на посаді викладача Вінницького політехнічного технікуму з погодинною оплатою праці.

Згідно ч. 1 ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.

З матеріалів справи вбачається, що із заявою про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 звернулась 01.12.2014 року, а тому саме з цього часу їй слід призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з положенням ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 19 Конституції України, п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 24, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 87, 90, 94, 97, 100, 102, 128, 158-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, як педагогічному працівникові, період роботи з 01.09.1989 року по 31.08.2002 року - викладачем Вінницького політехнічного технікуму з погодинною оплатою праці та призначити пенсію за вислугу років починаючи з 01.12.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок (судовий збір).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :