Справа № 806/5100/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року Житомир справа № 806/5100/14

категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сичової О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі послуги" до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про визнання протиправними та скасування рішень,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Добрі послуги" звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області від 13.10.2014 року №№415, 416, 417, 418, 419, 420, 421, 422, 423, 424, 425, 426. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно прийняті спірні рішення на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки дана норма втратила чинність з 1 січня 2011 р. згідно з Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і не діяла на дату прийняття спірного рішення. З огляду на викладене, вважає, що у відповідача не було законних підстав для застосування штрафних санкцій за подання недостовірних даних.

Представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи буз його участі, зазначивши, що доводи зазначені в письмових запереченнях проти позову підтримує в повному обсязі.

Оскільки немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, але прибули не всі сторони, які беруть участь у справі, суд відповідно до ч.6 ст.128 КАС України розглядає дану справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 19 вересня 2014 року посадовою особою управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області проведено позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі послуги" щодо достовірності відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2010 року по 31.1.2010 року по ОСОБА_2.

За результатами перевірки складено акт від 19 вересня 2014 року №114, яким встановлено, що позивачем не вірно відображено по-батькові працівника ОСОБА_2

Рішеннями в.о. начальника управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області від 13 жовтня 2014 р. №№415, 416, 417, 418, 419, 420, 421, 422, 423, 424, 425, 426 про застосування фінансових санкцій за неподання до органів Пенсійного фонду України недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовано до позивача фінансові санкції.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням відповідача, суд виходить з наступного.

У період до 1 січня 2011 р. відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Даним Законом визначались платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 5 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, яка діяла до 1 січня 2011 р., було передбачено застосування виконавчими органи Пенсійного фонду до страхувальників фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 р. Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" наведена вище норма матеріального права із Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" була виключена.

У той же час, згідно з абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом 6 цього ж пункту встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження порядку стягнення та контрольних функцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачених законодавством, чинним до 1 січня 2011 р., поширюється лише на заборгованість зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, які були нараховані та/або не сплачені до зазначеної дати. Питання ж відповідальності страховиків, не пов'язані із такою заборгованістю, знаходяться поза межами регулювання, зокрема, Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та абзаців 5, 6 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області протиправно винесло рішення від 13 жовтня 2014 р. №№415, 416, 417, 418, 419, 420, 421, 422, 423, 424, 425, 426 про застосування фінансових санкцій до позивача на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки зазначена норма Закону втратила чинність з 1 січня 2011 року згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і не діяла на дату прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 20 листопада 2012 р. по справі № 21-367а12, від 4 червня 2013 р. по справі №21-170а13 та від 04.02.2014 року по справі № 21-458а13.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Керуючись статтями 86, 94, 128, 158-163, 167, 186, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області від 13.10.2014 року №415, №416, №417, №418, №419, №420, №421, №422, №423, №424, №425, №426.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі послуги" 182 грн. 70 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова