Справа № 804/5530/14
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2015 р. Справа № 804/5530/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролетарське Стіл» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позивач свого представника в судове засідання не направив, про день та час його проведення повідомлявся належним чином. Представник позивача подав клопотання, в якому просив суд розглядати справу за його відсутності в порядку письмового провадження у зв'язку із безспірністю позовних вимог.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити та зазначив, що надав суду всі докази щодо спростування заявлених позовних вимог та не заперечувала проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження, з урахуванням письмових заперечень на адміністративний позов.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, частина 6 статті 128 КАС України, надає суду можливості проводити подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно висновку акту камеральної перевірки від 29.11.2013 року №151/22-04/35201111 встановлено порушення п.204. ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ «Миколаївське Стіл» завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) на суму 326 080 грн. Відповідно до п.п.54.3.2. п.54.3. ст.54 ПК України, до зменшення підлягає залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по податковій декларації з ПДВ за жовтень 2013 року по ТОВ «Миколаївське Стіл».
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
У відповідності до ст.200 Податкового кодексу України визначений порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.
Відповідно до пункту 200.1. цієї статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1. цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2. статті 200 ПК України).
При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1. цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3. статті 200 Податкового кодексу України).
Згідно пункту 200.4. статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1. цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;
б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Так, суд критично ставиться до висновку акту перевірки про те, що основним видом діяльності ТОВ «Миколаївське Стіл» є лише добування залізних руд, виходячи із такого.
Згідно ст.2 Статуту підприємства, зареєстрованого Державним реєстратором 01.11.2011 р., товариство створене з метою продовження діяльності щодо геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки Миколаївської ділянки родовища залізистих кварцитів, а також одержання прибутку шляхом здійснення виробничої, торгівельної, посередницької, зовнішньоекономічної та інших видів діяльності, виконання робіт та надання послуг. При цьому п.2.2. ст.2 Статуту передбачено значний перелік предмету та основних видів діяльності підприємства, серед яких є крім добування металевих, залізних руд, руд кольорових металів, також зазначені такі види діяльності:
пошук (розвідка) корисних копалин;
геофізичні роботи (сейсморозвідка, магніторозвідка, радіометрія і ядерна геофізика);
Свердловинна геофізика. Шахтна геофізика та інше;
буріння свердловин з метою пошуку (розвідки) твердих корисних копалин та інше;
буріння свердловин з метою пошуку (розвідки) нафти і газу;
буріння спеціальних гідрогеологічних свердловин (складання проектів та кошторисів) та інше.
Згідно з положеннями ст.ст.17, 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України. В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо юридичної особи: повне найменування юридичної особи та скорочене у разі його наявності; ідентифікаційний код юридичної особи; організаційно-правова форма; місцезнаходження юридичної особи; перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі ім'я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, якщо засновник - фізична особа; найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код, якщо засновник - юридична особа, види діяльності та інше.
Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.
Таким чином, отримані роботи (послуги) по геологічному вивченню Миколаївської ділянки родовища залізистих кварцитів (геологічні звіти, буріння свердловин, виконання геологічного супроводу, дослідження в свердловині, складання електронної бази даних та надання послуг бухгалтерського обліку, оренда офісу, використовувались та використовуються у господарській діяльності платника податку.
Судом також встановлено, що добування залізних руд являється капіталомісткою та тривалою діяльністю, яка складається з декількох етапів. Підприємства, які займаються такою діяльністю, в тому числі і ТОВ «Миколаївське Стіл», проходить певні послідовні етапи, останнім етапом є безпосередньо робота по добуванню залізних руд. В період з 2007 р. до цього часу підприємство знаходиться на стадії геологорозвідки та техніко-економічної оцінки запасів залізних руд, з метою отримання ліцензії на добування корисних копалин, після захисту запасів. На підтвердження чого в матеріалах справи містяться наступні документи:
- спеціальний дозвіл на користування надрами від 13.12.2007 р. № 3217 строком до 18.11.2014 р., в якому зазначено, що метою користування надрами є геологічне вивчення залізистих кварцитів з метою визначення їх речовинного складу, якості та технологічних властивостей, затвердження запасів ДКЗ України за промисловими категоріями;
- ліцензія від 12.11.2007 р. на пошук (розвідку) корисних копалин;
- програма робіт з геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки Миколаївської ділянки, додаток №2 до спеціального дозволу на користування надрами від 13.12.2007 р. №3217.
Згідно з п.14.1.181. ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з пунктом 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пунктом 198.2. статті 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів (послуг) або дата отримання платником податку товарів (послуг), що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Положеннями пункту 198.6. статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу.
Таким чином, у позивача виникло право на віднесення сум податку до податкового кредиту внаслідок придбання товарів, послуг, робот по геологічному вивченню Миколаївської ділянки, податковий кредит ТОВ «Миколаївське Стіл» визначило згідно з п.198.3. ст.198 ПК України виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Податковий кодекс України не містить будь-яких додаткових умов для віднесення нарахованих (сплачених) позивачем сум ПДВ до складу податкового кредиту, окрім вищевказаних, і яким відповідають операції підприємства.
Таким чином, позивач мав право на включення сум податку на додану вартість з придбання результатів геологорозвідувальних робіт, геологічної інформації, до складу податкового періоду відповідних податкових періодів, та на формування залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, включаючи перевіряємий період - жовтень 2013 року.
Пунктами 198.4. та 198.6. ст.198 Податкового кодексу України передбачені випадки, коли суми податку, сплачені у зв'язку з придбанням товарів, послуг, не відносяться до податкового кредиту, але зазначені випадки не пов'язані з вказаними правовідносинами ТОВ «Миколаївське Стіл».
Суд також звертає увагу, що в акті ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська зазначено лише порушення ТОВ «Миколаївське стіл» п.п.14.1.36., 14.1.181., п.14.1. ст.14, п.198.3., п.198.1. Податкового кодексу України, зазначеними нормами ПК України обґрунтована позиція відповідача. Проте в цих нормах ПК України не передбачено можливості не визнавати податковий кредит платника податку або заборона включати до податкового кредиту суми податку, сплачені у зв'язку з придбанням товарів, послуг з метою використання їх у господарській діяльності.
Так, на підтвердження правильності формування податкового кредиту внаслідок здійснення операцій з придбання послуг (робіт) ТОВ «Миколаївське стіл» надало для перевірки всі необхідні первинні документи, в тому числі податкові накладні, які не мали ніяких недоліків, і порядок заповнення яких відповідав встановленому чинним законодавством та які свідчать про надання відповідних послуг (робіт).
Згідно Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 33 «Витрати на розвідку запасів корисних копалин», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 26 серпня 2008 року №1090 (із змінами і доповненнями), внесеними наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1591, витрати підприємства, пов'язані з розвідкою запасів корисних копалин, включаються до складу витрат звітного періоду відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за №27/4248, якщо:
такі витрати здійснені до отримання права на розвідку запасів корисних копалин у межах визначеної ділянки (території);
подальша розвідка запасів корисних копалин у межах визначеної ділянки (території) не передбачається;
видобуток визначених запасів корисних копалин є технічно неможливим та/або економічно недоцільним;
закінчився строк дії ліцензії та інших спеціальних дозволів у межах визначеної ділянки (території) та не очікується його продовження;
витрати на розвідку запасів корисних копалин визнаються активами з розвідки запасів корисних копалин у складі нематеріальних активів після визнання підприємством технічної можливості та/або економічної доцільності подальшого їх видобутку.
Таким чином, понесені витрати на розвідку запасів корисних копалин ТОВ «Миколаївське стіл» має право віднести до складу нематеріальних активів після затвердження запасів залізистих кварцитів в ДКЗ України, яке заплановано на 3-4 кв. 2014 року згідно «Програми робіт з геологічного вивчення залізистих кварцитів» затвердженої у Дод. №2 до Угоди про умови користування надрами з метою геологічного вивчення від 13.12.2007 р. №3217 укладеної між підприємством та Державною службою геології та надр України.
Згідно п.148.1. ст.148 Податкового кодексу України будь-які витрати на розвідку/дорозвідку, облаштування та розробку будь-яких запасів (родовищ) корисних копалин (за винятком витрат, передбачених у підпункті «з» підпункту 138.8.5. пункту 138.8. статті 138 цього Кодексу) включаються до окремого об'єкта необоротних активів з видобутку корисних копалин платника податку, на балансі якого перебувають такі запаси (родовища), та підлягають амортизації.
Відповідно до п.148.2. ст.148 Податкового кодексу України до витрат, що включаються до окремого об'єкта необоротних активів з видобутку корисних копалин платника податку, відносяться:
витрати на придбання геологічної інформації, що є в розпорядженні інших юридичних осіб;
витрати на попередню розвідку родовищ (запасів) корисних копалин, проведену за рахунок власних коштів підприємств, що включає проектні роботи, пошуково-розвідувальні, бурові та гірничі роботи, геофізичні, геохімічні та інші дослідження в межах визначеної ділянки (території);
витрати на детальну розвідку родовищ (запасів), проведену за рахунок власних коштів підприємств, що включає проектування, облаштування родовищ (з будівництвом селища тощо), бурові та гірничо прохідницькі роботи, геофізичні та інші дослідження, комплекс випробувальних робіт, технологічні дослідження тощо;
витрати, пов'язані з державною експертизою та оцінкою запасів корисних копалин;
витрати на розроблення техніко-економічних обґрунтувань, бізнес-планів, угод (контрактів), концесійних договорів на користування надрами тощо;
витрати на проектування розробки родовищ (запасів) корисних копалин;
витрати на дорозвідку родовищ (запасів) корисних копалин, що здійснюється підприємством після завершення детальної розвідки паралельно з експлуатаційними роботами в межах гірничого відводу і які супроводжуються нарощуванням запасів корисних копалин чи переведенням запасів у більш високі категорії розвіданості (включаючи виконання бурових, гірничопрохідницьких робіт тощо).
За таких обставин, у бухгалтерському та податковому обліку при відображенні витрат на розвідку запасів корисних копалин підприємство керується П (С) БО №33 та ст.148 ПК України, акумулюючи витрати, пов'язані з розвідкою та дослідженням Миколаївської ділянки родовища залізистих кварцитів, в тому числі на придбання геологічної інформації, на бух. рахунку № 15 для подальшого визнання активу з розвідки запасів корисних копалин, та формуючи окремий об'єкт необоротних активів у податковому обліку, який підлягає амортизації з того періоду, в якому почнеться промисловий видобуток корисних копалин, а отже зменшення сум податкового кредиту з ПДВ є протиправним.
З акту перевірки позивача від 29.11.2013 року №151/22-04/35201111 вбачається, що при проведенні цієї перевірки податковою інспекцією використано акт, який став підставою для встановлених контролюючим органом порушень: акт перевірки по ТОВ «Миколаївське Стіл» (правонаступником якого є ТОВ «Пролетарське Стіл») з питань правильності нарахування залишку від'ємного значення по декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року від 18.09.2013 року №1050/15-1/35201111, на підставі якого контролюючим органом складене податкове повідомлення-рішення від 03.10.2013 року №000047501 про зменшення суми від'ємного значення.
Разом з тим, суд дійшов висновку про те, що зменшення від'ємного значення податку на додану вартість на суму 326 080 грн. на підставі податкового повідомлення, з огляду на зроблені за результатами перевірки в акті від 18.09.2013 року №1050/15-1/35201111 висновки є неузгодженим до набрання законної сили рішенням суду, зважаючи на положення пункту 56.18. статті 58 Податкового кодексу України.
Також, відповідно до положень частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Так, судовим рішенням від 16 грудня 2014 року по адміністративній справі №804/1303/14 Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд залишив без змін постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2014 року, якою був адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкового повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська №000047501 від 03.12.2013 року.
За таких обставин, позивач при заповненні рядку 21.3 декларації з податку на додану вартість за жовтень 2013 року, передбаченого для відображення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, не міг врахувати результати перевірки, проведеної органом державної податкової служби, оскільки при заповненні зазначеної декларації висновки акту перевірки від 18.09.2013 року є неузгодженими, так як відбувалася процедура оскарження податкового повідомлення-рішення в судовому порядку.
Таким чином, висновки відповідача про безпідставне перенесення до рядку 21.3 декларації з податку на додану вартість залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду за жовтень 2013 року у розмірі 326 080 грн. не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що станом на дату проведення камеральної перевірки та станом на дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суми податкових зобов'язань, які визначені позивачу податковим органом, є неузгодженими.
Суд дійшов висновку, що відповідачем без достатніх правових підстав зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість позивача у розмірі 326 080 грн. у жовтні 2013 року.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 128, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Суддя Кучма К.С.