Справа № 815/5763/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5763/14
У Х В А Л А

21 січня 2015 року м. Одеса Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову Державної установи «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім. С.І. Суботіна НАН України» до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання нечинним розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 30.09.2011 року № 232, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної установи «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім. С.І. Суботіна НАН України» до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання нечинним розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 30.09.2011 року № 232.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2014 року відмовлено у відкритті провадження за даною позовною заявою на підставі п. 2 ч. 1 ст.109 КАС України.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2014 року скасовано; матеріали направлено до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі, зокрема, з урахуванням норм ст.ст. 99, 100 КАС України.

Відповідно до ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску звернення до суду поважними), та, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі відкриває провадження в адміністративній справі.

Згідно ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов'язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов'язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Днем, коли особа дізналась про порушення свого права, - є день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (рішення від 22.10.1996р., 27.02.1980р.).

При цьому, слід зазначити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, викладені в позові щодо поновлення строку звернення до суду з даним позовом, суд не визнає їх недостатніми та вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання з огляду на наступне.

Як вбачається з позову та доданих до нього матеріалів, оскаржуване розпорядження № 232 прийнято Управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси 30.09.2011 року.

Згідно положень ст. 99 КАС України, початок перебігу строку визначено альтернативно - це день, коли особа: дізналася або повинна була дізнатися про порушення. При цьому, йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася або повинна була дізнатись про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Як встановлено судом згідно бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» позивачу було відомо про прийняття оскаржуваної постанови та припису ще станом на 27.02.2012 року. Адже позивач вже звертався до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного Фонду України (адміністративна справа № 1570/1464/2012) в якому просив визнати нечинними п.п. 1, 2, 3, 4 розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 30.09.2011 року за № 232, визнати нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси від 12.10.2011 року за № 20573/03, визнати нечинним рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.11.2011 року за № 6046/08, визнати нечинним рішення Пенсійного Фонду України від 09.02.2012 року за № 3009/09-10.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.07.2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2013 року позов задоволено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.06.2014 року постанову Одеського окружного адміністративного суду та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд.

При цьому, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року по справі № 1570/1464/2012 у задоволені адміністративного позову Відділення гідроакустики Морського гідрофізичного інституту Національної академії наук України до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного Фонду України про визнання нечинним розпорядження від 30.09.2011 року № 232 та рішення від 12.10.2011 року № 20573/03 Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси; визнання нечинним рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21 листопада 2011 року № 6046/08; визнання нечинним рішення Пенсійного фонду України від 09 лютого 2012 року № 3009/09-10 - відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року апеляційну скаргу Державної установи «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім.. С.І. Суботіна НАН України» задоволено частково. Змінено мотивувальну частину постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року, виключивши з неї посилання на те, що рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про результати розгляду скарги від 21 листопада 2011 року № 6046/08 та рішення Пенсійного Фонду України про результати розгляду скарги від 09.02.2012 року № 3009/09-10 не спричиняють виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача та не мають обов'язкового характеру і не тягнуть за собою юридичних наслідків. В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року залишено без змін.

Тобто, з наведеного вбачається, що позивачу було відомо про прийняття оскаржуваного розпорядження вже станом на лютий 2012 року, коли позивач звертався до суду з вимогами про визнання нечинними п.п. 1, 2, 3, 4 розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 30.09.2011 року за № 232.

Крім того, судом, зі змісту постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року по справі № 1570/1464/2012, встановлено, що 28.07.2014 року (вхід. № 19195/14) від позивача надійшли уточнення до позову, згідно яких позивач просив суд визнати нечинним розпорядження від 30.09.2011 року № 232 повністю, проте як вказує позивач у даному позові з інших підстав.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд вважає, що Державною установою «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім. С.І. Суботіна НАН України» при зверненні 07.10.2014 року до суду з даним адміністративним позовом у справі №815/5763/14, був пропущений встановлений ч.2 ст. 99 КАС України шестимісячний строк на оскарження розпорядження від 30.09.2011 року № 232.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача, викладені в позові щодо поважності причин пропуску вказаного строку, а саме посилання позивача на те, що до теперішнього часу ДУ «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім. С.І. Суботіна НАН України» не зверталось до суду з даним позовом, так як вищезазначеною постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.07.2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2013 року у справі № 1570/1464/2012 були задоволені вимоги щодо визнання нечинним оскаржуваного у межах даного позову розпорядження УПФУ у Приморському районі м. Одеси від 30.09.2011 року № 232, проте ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.06.2014 року вищезазначені судові рішення скасовані та справа повернута до суду першої інстанції на новий розгляд, оскільки розгляд вищезазначеного позову у судових інстанціях не перериває перебіг строку позовної давності щодо оскарження вказаного розпорядження з нової, на думку позивача, підстави. Крім того суд зазначає, що в межах розгляду адміністративної справи № 1570/1464/2012, як при первинному її розгляді, так і при новому розгляді після направлення вказаної справи Вищим адміністративним судом України до суду першої інстанції, позивач мав можливість збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви, проте не скористався вказаним правом.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

При викладених вище обставинах, виконуючи ухвалу Одеського апеляційного адміністартвиного суду від 03 грудня 2014 року у даній справі, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із даними вимогами - поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Таких обставин судом не встановлено, у зв'язку із чим суд вважає за необхідне в силу ч.1 ст.100 КАС України залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 99, 100, 107, 160, 165 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Державної установи «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім. С.І. Суботіна НАН України» до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання нечинним розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 30.09.2011 року № 232 - залишити без розгляду.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя С.О. Стефанов