Справа № 826/12/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 січня 2015 року 11:24 №826/12/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особивідділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві, Міністерство юстиції України,
проскасування постанов від 31.10.2014 ВП№45267940 та від 10.12.2014 ВП№45267940, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 15 січня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, треті особи- управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві, Міністерство юстиції України про:

скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Нідзельської А.В. від 31 жовтня 2014 року про відкриття виконавчого провадження №45267940 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу ДАІ в сумі 1020,00 грн. та постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Поліщука А.М. від 10 грудня 2014 року про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1;

визнання протиправними дій відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві по запізнілій поштовій відправці документів виконавчого провадження ОСОБА_1 з неприпустимою затримкою, а саме: відправки ОСОБА_1 17.12.2014 постанови про відкриття щодо нього виконавчого провадження, датованої 31.10.2014 (тобто відправки боржникові постанови через 47 днів після винесення постанови) та відправки ОСОБА_1 29.12.2014 постанови про накладення арешту на його майно, як боржника, датованої 10.12.2014 (тобто відправки боржникові постанови через 19 днів після винесення постанови;

зобов'язання відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві вчинити дії, а саме - відкликати протиправну постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Поліщука А.М. від 10 грудня 2014 року про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1, з усіх органів та установ, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника (до яких була надіслана протиправна постанова державного виконавця Поліщука А.М.), а також з будь-яких інших органів і установ, до яких була надіслана протиправна постанова державного виконавця Поліщука А.М.;

стягнення з відповідача - відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, 01032, м.Київ, вул. Саксаганського, 110, компенсації моральної шкоди на користь позивача - ОСОБА_1, 03057, АДРЕСА_1, в розмірі 5000,00 (п'ять тисяч) грн., заподіяної ОСОБА_1 протиправними рішеннями і діями відповідача, як суб'єкта владних повноважень, та порушенням прав, свобод та інтересів ОСОБА_1, як суб'єкта публічно-правових відносин.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржувані постанови відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 31.10.2014 ВП№45267940 про відкриття виконавчого провадження та від 10.12.2014 ВП№45267940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження прийняті останнім протиправно, з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача, а тому такі постанови підлягають скасуванню. За посиланням позивача, станом на час відкриття виконавчого провадження, штраф, накладений постановою відділу державної автомобільної інспекції від 04.10.2014 №741458 був сплачений і станом на час арешту майна боржника до відповідача було доведено факт добровільної та своєчасної сплати штрафу.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, письмової позиції по суті спірних правовідносин суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2014 ВП№45267940 з примусового виконання постанови відділу державної автомобільної інспекції від 04.10.2014 №741458 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 1020,00 грн.

Боржнику запропоновано самостійно виконати постанову відділу державної автомобільної інспекції від 04.10.2014 №741458 у семиденний термін з моменту відкриття виконавчого провадження.

В рамках вказаного виконавчого провадження відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2014 ВП№45267940, якою накладено арешт на все майно позивача в межах суми боргу, що належить позивачу.

Позивач посилаючись на протиправність дій по винесенню та по прийняттю оскаржуваних постанов від 31.10.2014 ВП№45267940 та від 10.12.2014 ВП№45267940, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно частини п'ятої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою у справі про адміністративне правопорушення від 04.10.2014 №741458 до позивача застосовна штраф у розмірі 510,00 грн.

Вказаний штраф сплачений позивачем в повному обсязі 09.10.2014, що підтверджується копією квитанції від 09.10.2014 №k35/9/9, наявної в матеріалах справи (оригінал квитанції оглянуто під час судового засідання).

Проте, не зважаючи на самостійне виконання вказаного рішення, відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2014 ВП№45267940 з примусового виконання вказаної постанови від 04.10.2014 №741458 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 1020,00 грн.

При цьому суму штрафу визначено 1020 грн. як подвійний розмір штрафу 510 грн. у зв'язку із несвоєчасною сплатою адмінстягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2014 ВП№45267940 направлена на адресу позивача 17.12.2014, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті.

Також, з матеріалів справи вбачається, що після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 22.12.2014 звернувся до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві із листом, в якому повідомляв про те, що борг за постановою відділу державної автомобільної інспекції від 04.10.2014 №741458 сплачений самостійно ще 09.10.2014, на підтвердження чого додав копію відповідної квитанції.

Не зважаючи на це, в рамках вказаного виконавчого провадження відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві 29.12.2014 надіслано позивачеві постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2014 ВП №45267940, якою накладено арешт на все майно позивача в межах суми боргу, що належить позивачеві.

Факт надіслання постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2014 ВП№45267940 на адресу позивача 29.12.2014 підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті.

Отже відповідачем як суб'єктом владних повноважень не тільки не перевірено факту добровільного виконання боржником зобов'язання зі сплати штрафу, а і проігноровано повідомлення боржника про самостійну сплату штрафу ще до відкриття виконавчого провадження.

Зазначене свідчить про відсутність з боку посадових осіб відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві добросовісного, неупередженого, своєчасного виконання своїх посадових обов'язків.

Так, враховуючи самостійне виконання постанови, на підставі якою відповідачем відкрито виконавче провадження, оскаржувані постанови прийняті відповідачем протиправно, необґрунтовано та без урахуванням усіх обставин, що мають значення для винесення таких постанов, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування постанов відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 31.10.2014 ВП№45267940 про відкриття виконавчого провадження та від 10.12.2014 ВП№45267940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, підлягають задоволенню.

Оскільки під час судового розгляду справи судом встановлено порушення відповідачем вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків направлення оскаржуваних постанов на адресу позивача, позовні вимоги про визнання протиправними дій відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві щодо несвоєчасного надіслання ОСОБА_1 постанов від 31.10.2014 ВП№45267940 про відкриття виконавчого провадження та від 10.12.2014 ВП№45267940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, також підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві вчинити дії, а саме - відкликати протиправну постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Поліщука А.М. від 10 грудня 2014 року про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1, з усіх органів та установ, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника (до яких була надіслана протиправна постанова державного виконавця Поліщука А.М.), а також з будь-яких інших органів і установ, до яких була надіслана протиправна постанова державного виконавця Поліщука А.М., то суд зазначає, що вказана вимога задоволенню не підлягає, з огляду на те, що порушене право позивача захищено шляхом визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2014 ВП№45267940.

Разом із тим, суд звертає увагу, що положеннями частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, з метою забезпечення судового контролю за своєчасним і належним виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне покласти обов'язок на відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві подати у місячний строк з дня набрання даною постановою законної сили звіт про виконання рішення суду, зокрема, інформацію щодо приведення у відповідність державних реєстрів (до яких було внесено інформацію по оскаржуваним постановам) обставинам справи щодо визнання протиправними та скасування постанов від 31.10.2014 ВП№45267940 про відкриття виконавчого провадження та від 10.12.2014 ВП№45267940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд назначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 та від 27.02.2009 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Стверджуючи про те, що відповідачем позивачеві завдано моральну шкоду, позивачем не обґрунтовано, в чому полягає ця шкода, не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивача. Окрім того, позивачем не обґрунтовано розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене та керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163, 181, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 31.10.2014 ВП№45267940 про відкриття виконавчого провадження та від 10.12.2014 ВП№45267940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Визнати протиправними дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві щодо несвоєчасного надіслання ОСОБА_1 постанов від 31.10.2014 ВП№45267940 про відкриття виконавчого провадження та від 10.12.2014 ВП№45267940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В іншій частині позову відмовити.

Встановити в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль, а саме зобов'язати відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві у місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили, подати звіт про виконання постанови суду, зокрема інформацію щодо приведення у відповідність державних реєстрів обставинам справи щодо визнання протиправними та скасування постанов від 31.10.2014 ВП№45267940 про відкриття виконавчого провадження та від 10.12.2014 ВП№45267940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текс постанови складено 16.01.2015