Справа № 820/17561/14
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 р.Справа № 820/17561/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2014р. по справі № 820/17561/14

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання податкової консультації недійсною,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернулась до суду з адміністративним позовом до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області в якому просить суд визнати недійсною податкову консультацію Основ'янської об"єднаної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 15 вересня 2014 року №13543/10/20-38-15-03-17.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2014 року позовні вимоги задоволено.

Основ'янська об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2014 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачем до суду надано заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона зазначає, що рішення суду першої інстанції законне і просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У відповідності до положень ст. 197 КАС України, зазначена адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Основ'янської об'єднаної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області з листом щодо надання податкової консультації.

Листом №13543/10/20-38-15-03-17 від 15.09.2014 року Основ'янською об'єднаною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області позивачу надано індивідуальну податкову консультацію з питань нарахування та сплати земельного податку. У вказаному листі позивачу було роз'яснено, що ФОП ОСОБА_1 не звільняється від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з земельного податку за земельну ділянку та повинна з'явитися до податкового органу та надати документи для розрахунку податку плати за землю, а також сплатити суму земельного податку за весь період користування земельною ділянкою.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності (згідно договору купівлі-продажу) належать нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 190,2 кв.м. у житловому багатоповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.12-14)

Зазначені нежитлові приміщення та земельна ділянка під ними використовуються позивачем для здійснення господарської діяльності для отримання додаткового доходу, а саме згідно договорів оренди здається в тимчасове платне користування, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 48-55)

Згідно наявного у матеріалах справи Свідоцтва Серії НОМЕР_1 позивач є платником єдиного податку ІІІ групи та перебуває на спрощеній системі оподаткування. (а.с.11)

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів обґрунтованості правової позиції, викладеної в індивідуальній податковій консультації Основ'янської об'єднаної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №13543/10/20-38-15-03-17 від 15.09.2014 року, а тому правовий акт індивідуальної дії не відповідає вимогам закону, що є підставою для його скасування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно підпункту 14.1.172 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковою консультацією є допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Наслідком застосування податкової консультації згідно з п. 53.1 ст. 53 Податкового кодексу України є те, що платника податку не може бути притягнуто до відповідальності, якщо він діяв відповідно до податкової консультації, наданої у письмовій формі, зокрема на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація була змінена або скасована.

Таким чином, у розумінні ПК України податкова консультація є правовим актом індивідуальної дії, який містить правову позицію органу Державної податкової служби із застосування конкретних норм податкового законодавства, в межах наданих йому повноважень.

Згідно пункту 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України, платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовано ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до статті 206 Земельного кодексу використання землі в Україні є платним.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з п.286.6 ст. 286 Податкового кодексу України, за земельну ділянку, на якій розташовано будівлю, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожній з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовано такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (п.287.6 ст.287 Податкового кодексу).

Разом з цим суд враховує, що згідно п.269.2 статті 269 Податкового кодексу України, особливості справляння податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Зі змісту п.п.4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України встановлено, що звільнення платника єдиного податку від нарахування, сплати та подання звітності із земельного податку відбувається за умови використання земельної ділянки для провадження господарської діяльності.

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно довідки Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №10222/10/20-30-17-01-23 від 26.06.2014 року обрані види діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД ДК є, зокрема, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с. 15).

Таким чином, власник нерухомого майна, що є платником єдиного податку, у разі передачі в оренду цього об'єкту нерухомості іншому суб'єкту господарювання не є платником земельного податку за земельну ділянку, на якій розташовано ці об'єкти, оскільки фактично земельна ділянка використовується платником єдиного податку в господарській діяльності з метою отримання доходу.

Судова колегія погоджується з думкою суду першої інстанції, що викладені у податковій консультації Основ'янською об'єднаною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області висновки про те, що ОСОБА_1 не звільняється від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з земельного податку за земельну ділянку та повинна з'явитись до податкового органу та надати документи для розрахунку податку плати за землю, а також сплатити суму земельного податку за весь період користування земельною ділянкою, є неправомірними та такими, що суперечать нормам діючого законодавства України.

Вищевказаний вказаний правовий акт індивідуальної дії не відповідає вимогам закону, що є підставою для його скасування.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що адміністративний позовні вимоги підлягають задоволенню.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2014р. по справі № 820/17561/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Донець Л.О. Мельнікова Л.В.