Справа № 2а-11962/10/0470
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод»

до відповідача

за участю

про

Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів

Прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська

визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправним, оскільки діючим (та діючим на момент виникнення правовідносин) законодавством не передбачено обов'язок платника податків враховувати висновки актів перевірок попередніх податкових періодів при формуванні податкового кредиту наступних податкових періодів. Податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі актів перевірки попередніх податкових періодів, оскаржені позивачем в судовому порядку, рішення за результатами розгляду справ не набрали чинності.

Постанову суду мотивовано тим, що висновки податкового органу щодо порушення позивачем вимог Закону України ,,Про податок на додану вартість" не підтверджені належними доказами та базуються на необгрунтованих даних.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, фахівцями СДПІ по роботі з ВПП у м.Дніпропетровську проведено позапланову виїзну перевірку відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» (далі - ВАТ «ДТЗ») з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 3 364 759 грн. за березень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось у жовтні та грудні 2008 року, лютий, травень, червень, та грудень 2009 року, січень та лютий 2010 року.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 11.06.2010р. за № 1319/08-02/2-05393122, в якому зафіксовано виявлені під час проведення перевірки порушення, а саме:

- порушення абз. а) пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України № 168/97-ВР від 03.04.1997 року, внаслідок чого завищено від'ємне значення, яке підлягає бюджетному відшкодуванню за березень 2010 року на загальну суму 874 975 грн.

- порушення абз. б) пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України № 168/97-ВР від 03.04.1997 року, внаслідок чого завищено від'ємне значення за березень 2010 року, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на загальну суму 1 684 662 грн.

Висновки податкового органу щодо виявлених порушень ґрунтуються на тому, що позивачем в порушення п.п. 5.12.5 наказу ДПАУ від 30.05.1997 р. № 166 «Про затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення та подання» підприємством не відображений результат планової документальної перевірки (акт № 406/08-02/2-05393122 від 13.03.2010 p.) по р. 23.4 декларації з ПДВ за березень 2010 року у сумі 874 975 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 11.06.2010р. за № 1319/08-02/2-05393122, відповідачем були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

За результатами адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень скарги позивача залишені без задоволення, а рішення - без змін.

Не погодившись з позицією податкового органу позивач звернувся до суду.

Отже, під час перевірки встановлено, що за рахунок не відображення результатів планової документальної перевірки року (акт № 406/08-02/2-05393122 від 13.03.2010 p.) в поточній декларації платником завищено від'ємне значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, що призвело до порушення абз. б) пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», внаслідок чого завищено від'ємне значення за березень 2010 p., яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на загальну суму 874 975 грн.

Актом перевірки від 13.03.2010 року №406/08-02/2-05393122 зазначено, що позивачем порушено п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого підприємством завищено суму податкового кредиту на загальну суму 6462568,00 грн.

На думку податкового органу, відображення результатів попередньої перевірки в звітній декларації передбачено підпунктом 5.12.5. наказу ДПАУ від 30.05.1997р. за № 166 «Про затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення і подання», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.1997 р. за № 250/2054, де зазначено, що рядок 23.4 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної податковим органом. Зменшення відбувається у разі, коли за результатами перевірки встановлено завищення задекларованої платником суми податкового кредиту та/або заниження податкового зобов'язання. Така сума зменшення рядка 26 відображається зі знаком «-» в рядку 23.4 податкової декларації наступного звітного періоду, тобто податкова вважає, що ВАТ «ДТЗ» необхідно було встановлене в ході проведення комплексної документальної звірки завищення суми від'ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в розмірі 2 500 824 грн. відобразити в рядку 23.4 декларації з ПДВ за березень 2010 року з від'ємним значенням, однак, підприємством вищезазначену суму не включено до рядку 23.4 звітної декларації.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає протиправними такі висновків податкового органу з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи правомірність висновків акту перевірки №406/08-02/2-05393122 від 13.03.2010 року та прийнятих на його основі податкових повідомлень-рішень були предметом судового розгляду, за результатами якого висновки податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства визнано протиправними та необґрунтованими, спірні податкові повідомлення-рішення скасовано. Дане судове рішення ухвалою суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України від 04.12.90 р. № 509-ХІІ "Про державну податкову службу в Україні" державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно п. 1.3. ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 р., чинного на момент виникнення правовідносин, платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Згідно п. 10.2. ст. 10 вказаного Закону України платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пп. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 зазначеного Закону України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно пп. 7.7.1. п. 7.7 ст. 7 вказаного Закону України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 7.7.2. п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду; залишок від'ємного значення, за яким не проведено розрахунків з постачальниками відображається в податковій декларації з податку на додану вартість окремим рядком для визначення суми податку, яка може підлягати відшкодуванню в частині сплачених сум податку в наступних звітних періодах; залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування відображається у декларації з податку на додану вартість окремим рядком та включається до складу податкового кредиту починаючи з першого звітного періоду 2011 року.

Згідно пп. 7.7.4. п. 7.4 ст. 7 зазначеного закону України платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Відповідно до пп. 7.7.5., пп. 7.7.6 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Згідно абз. б пп. 7.7.7. п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Відповідно до п. 5.2.1. Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", чинного на момент виникнення правовідносин, податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Згідно п. 5.2.4. зазначеного Закону України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Таким чином, положення Закону України «Про податок на додану вартість» не передбачає обов'язок платника податків враховувати висновки актів перевірок попередніх податкових періодів при формуванні податкового кредиту наступних податкових періодів. Акт перевірки є засобом документування дій контролюючого органу, а не рішенням суб'єкта владних повноважень, тому виконанню платниками податків підлягають юридично значущі рішення, що безпосередньо випливають із результатів перевірки, - податкові повідомлення-рішення.

Прийняті за результатами перевірки на підставі актів перевірки податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем у судовому порядку і відповідно до вимог Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" не є узгодженими. На підставі зазначених повідомлень-рішень обов’язки у платника податків не виникають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» .

Доводи скаржника щодо порушення позивачем приписів Наказу ДПА України від 30.05.1997 року №166 в частині заповнення податкової декларації, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки виходячи з загальної пріоритетності законів над підзаконними актами судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, відповідність дій позивача вимогам Закону України «Про податок на додану вартість» під час відображення результатів власної господарської діяльності в податковому обліку.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим вона не підлягає задоволенню. Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, а тому не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко