Справа № 826/17958/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Актив-Банк» Шевченка О.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Актив-Банк» Шевченка О.В. щодо виконання судового рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.10.2014 у справі № 761/13085/14-ц - протиправною;

- визнати бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виконання судового рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.10.2014 у справі № 761/13085/14-ц протиправною.

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Актив-Банк» Шевченка О.В. - виконати судове рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.10.2014 у справі № 761/13085/14-ц;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб - виконати судове рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.10.2014 у справі № 761/13085/14-ц.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 жовтня 2014 року Апеляційним судом міста Києва у справі № 761/13085/14-ц скасовано рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2014 року та ухвалено нове, яким постановлено стягнути з ПАТ «АКТИВ-БАНК» на користь позивача вклад у розмірі 19 400 доларів США (що еквівалентно 251 247 грн 46 коп.), проценти за користування вкладом у розмірі 786,41 доларів США (що еквівалентно 10 184 грн 72 коп.), та 3% річних за порушення зобов'язання у розмірі 2 656 грн 88 коп.

04 листопада 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва на виконання вказаного рішення видано відповідний виконавчий лист.

05 листопада 2014 року позивач подає заяву про добровільне виконання рішення суду, яке набрало законної сили до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Актив-Банк» Шевченка О.В.

07 листопада 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Кущ Вірою Валеріївною відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №761/13085/14-ц від 04.11.2014.

10 листопада 2014 року позивачем подано до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Актив-Банк» Шевченка О.В повторну заяву про добровільне виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

11 листопада 2014 року до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивач подав скаргу на протиправні дії (бездіяльність) уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Актив-Банк» Шевченка О.В.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Проте, вважаючи, що заявлений позивачем позов стосується процедури виконання судового рішення, а примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється у порядку, установленому Законом України «Про виконавче провадження», судом першої інстанції постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є невірною з огляду на наступне.

У відповідності до частини другої ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 названого Кодексу справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно частини другої ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частин першої та другої ст. 17 Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму, в тому числі на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Однією з підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, згідно п. 1 частини першої ст. 109 КАС України, є випадок, коли позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України).

Постановою пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» визначено, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Згідно з частиною першою статті 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Водночас, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини другої ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частини першої ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У контексті наведених юридичних норм, колегія суддів зауважує, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень та чи звертатися йому до суду з цього приводу, а суд в свою чергу повинен вирішити правомірність його вимог. Суд апеляційної інстанції наголошує, що позивач не може бути позбавлений гарантованого законом права на судовий захист.

За правилами, встановленими частиною шостої статті 109 КАС України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстав непідсудності справи адміністративному суду, цей суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Указана правова норма покликана забезпечити можливість позивача захистити порушені, на його думку, права чи інтереси в суді. Натомість, зі змісту оскаржуваного судового рішення випливає, що судом першої інстанції не дотримано вимог згаданої норми та не роз'яснено позивачу до юрисдикції якого суду віднесено розгляд його позовної заяви.

Синтез закріплених у п. 1 частини першої та частини шостої ст. 109 КАС України правових приписів дає підстави для висновків, що суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише у випадку, коли така безпосередньо підсудна судам іншої спеціалізації.

Отже, підсумовуючи наведені норми та обставини справи, судова колегія приходить до переконання, що оскільки позивач оскаржує дії державної спеціалізованої установи, що мали місце під час безпосереднього здійсненням останнім своїх спеціальних владних управлінських функцій у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, що на його думку призвело до порушення його законних прав та інтересів, виникає необхідність скасування оскаржуваної ухвали, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Зазначена правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20.11.2014 №К/800/50111/14.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Згідно зі п. 3 частини першої ст. 199, п. 4 частини першої ст. 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 199, 204, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками її перегляду, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.