Справа № 181/741/14-а (2-а/181/28/14)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2015 рокусправа № 181/741/14-а (2-а/181/28/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області на постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2014 р. у справі № 181/741/14-а (2-а/181/28/14) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до

управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що 13 травня 2009 року їй призначена та виплачувалася до 01 березня 2014 року пенсія державного службовця у розмірі 90% заробітної плати. При цьому пенсія нараховувалася без урахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати.

Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області по перерахунку (обмеженню) пенсії ОСОБА_1 через зміну надбавки.Скасувати розпорядження управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року №117942 про перерахунок пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 відповідно до ст.37 (в редакції, яка діяла станом на 05 березня 2010 року), ст.371 Закону України «Про державну службу», виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати (з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати), починаючи з 01 березня 2014 року, та здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично отриманих сум.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно довідки відповідача по №п/с 117942, ОСОБА_1 станом на 13 травня 2009 року мала більше 20 років стажу державної служби.

Згідно розпорядження управління ПФУ в Межівському районі Дніпропетровської області №117942 від 21 липня 2014 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії через зміну надбавки, внаслідок чого розмір пенсії було знижено, як повідомив відповідач листом №1410/05/16 від 18 липня 2014 року позивачку - з урахуванням змін, внесених ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166.

На момент призначення пенсії ОСОБА_1 - 13 травня 2009 року ст.37 ЗУ «Про державну службу» передбачала, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягай встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Редакція ст.37 ЗУ «Про державну службу» зі змінами, внесеними ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166, яким розмір пенсії державним службовцям зменшено до 70% від заробітної плати, стосується призначення пенсії і внесені зміни поширюються лише на тих осіб, що виходять на пенсію після набуття чинності новою редакцією зазначеної норми.

Порядок перерахунку пенсії державним службовцям закріплений ст. 37' ЗУ «Про державну службу», в якій на момент перерахунку пенсії відповідачем немає змін, які б вказували на його право зменшувати розмір вже призначених пенсій у відсотковому виразі до заробітної плати, з якої обчислена пенсія, чим порушив приписи ст.22 Конституції України про недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За таких обставин положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII та Закону України «Про державну службу» в редакції від 01 травня 2014 року, до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Зазначення відповідачем в запереченні про те, що згідно Рішення Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997 року №4-зп конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному, і що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, в даному випадку є недоречним, оскільки в даному випадку діє принцип зворотної сили закону в часі і застосуванню підлягають норми, що діяли на момент виникнення правовідносин стосовно призначення, а не перерахунку пенсії.

Таким чином, колегія суддів з огляду на вищевикладене погоджується з висновком суду першої інстанції щодо позову про визнання неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області по перерахунку (обмеженню) пенсії ОСОБА_1 через зміну надбавки та?скасуванні розпорядження управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року №117942 про перерахунок пенсії ОСОБА_1, зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 відповідно до ст.37 (в редакції, яка діяла станом на 05 березня 2010 року), ст.371 Закону України «Про державну службу», виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати (з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати), починаючи з 01 березня 2014 року, та здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично отриманих сум.

Проте, вирішуючи питання щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області проводити у подальшому постійно нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90 % від заробітної плати (з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати) слід зазначити наступне, що зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області проводити у подальшому постійно нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсії є помилковим, оскільки відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Тому вирішувати питання, щодо можливого порушення прав, свобод та інтересів суд не має достатніх підстав.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 198,201,205,207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2014 р. у справі № 181/741/14-а (2-а/181/28/14) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області проводити у подальшому постійно нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90% від заробітної плати ( з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати), та в цій частині у задоволенні позовної вимоги - відмовити.

В іншій частині постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2014 р. у справі № 181/741/14-а (2-а/181/28/14) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник