Справа № 808/6005/14
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/6005/14

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року

10:40

Справа № 808/6005/14

провадження № ДО/808/80/14

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області

до Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікації»

про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (список №1),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23 вересня 2014 року на адресу Запорізького оружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області (далі – позивач або УПФУ) до Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікації» (далі – відповідач або ДП «Селидіввугілля» в особі ВП «ВУТ»), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період з квітня по червень 2014 року в сумі 143 340,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі – Закон України №1058-ІV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі – Закон України №1788-ХІІ), Законом України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі – Закон України №400/97-ВР), Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (далі – Інструкція №21-1). Просить позов задовольнити.

Судом встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст.106 КАС України, тому ухвалою суду від 25 вересня 2014 року позовна заява залишена без руху до 29 жовтня 2014 року.

Позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2014 року було відкрито провадження по зазначеній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26 листопада 2014 року.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, письмові заперечення на позов не направив, про причини неявки суд не повідомив. Про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення ухвали про відкриття провадження та повістки про виклик судове засідання (вручено представнику за довіреністю 14 листопада 2014 року).

Відповідно до ч. 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглядати справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання представника позивача, а також положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України, не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи Державне підприємство «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікації» є платником збору на обов’язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України №400/97-ВР, а також платником страхових внесків відповідно до Закону України №1058-ІV, яке повинно своєчасно та в повному обсязі сплачувати збір та внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що колишнім працівникам Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікації», перелік та розрахунок по яким зазначений в додатках до позову, призначена та виплачується пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України №1788-ХІІ.

В зв’язку з невідшкодуванням відповідачем витрат на виплату та доставку пенсій за віком призначених на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України №1788-ХІІ позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України №400/97-ВР встановлено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Пунктом «а» ст.13 Закону України №1788 передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці – жінкам.

Відповідно до абз.4 п.1 ч.2 Прикінцевих положень Закону України №1058-ІV, підприємства і організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і

особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та ін. корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20% з наступним збільшенням її щороку на 10 % до 100 відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Таким чином, відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій до досягнення працівником пенсійного віку, призначених за Списком №1, мають здійснюватись відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України №1058 - ІV та п.«а» ч.1 ст.13 Закону України №1788-ХІІ.

Порядок відшкодування вказаних витрат Пенсійному фонду України врегульований розділом 6 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.04 за № 64/8663.

Згідно з п.6.1. Інструкції №21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: - (…) для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції (вказано, хто є платниками страхових внесків), зазначеної вище, - відшкодовуються фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України (…) у таких розмірах: 20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році; 30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році; 40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році; 50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році; 60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році; 70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році; 80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році; 90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році; 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Відповідно до п.6.2 Інструкції №21-1 витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покривається цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Пунктами 6.4, 6.8 цієї Інструкції №21-1 встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України, щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року на протязі 10 днів з дня прийняття рішення про призначення пенсії. Підприємства щомісяця, до 25 числа, вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, суд виходить з того, що якщо працівникам призначено пенсію відповідно до пункту «а» ч.1 ст.13 Закону України №1788-ХІІ, то фактичні витрати на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах покриваються підприємствами, робота на якому дає право на пільгову пенсію.

Відповідачу надсилались розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України №1058-ІV за період з квітня по червень 2014 року.

Відповідачем не надано доказів оскарження вказаних розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій як до Пенсійного фонду України, так і до суду.

Крім того, судом досліджено довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, видані відповідачем вищезазначеним пенсіонерам, які працювали на роботах за Списком №1. Також, судом досліджено протоколи та розрахунки стажу вищевказаних пенсіонерів, яким призначено пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з цим, відповідач не надав суду будь-яких платіжних документів, які б свідчили про повне/часткове відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій вищезазначених пенсіонерів.

Довідками УПФУ підтверджується факт здійснення витрат щодо виплати пенсій пенсіонерам. Доказів, які б спростовували цей факт відповідач суду не надав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як платник збору на обов’язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якої вийшли на пільгову пенсію, зобов’язаний відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій у повному розмірі. Тому, заборгованість у сумі 143340,20 грн. за період з квітня по червень 2014 року включно, яка обліковується за відповідачем перед органом Пенсійного фонду України, підлягає стягненню.

Вище наведена позиція є тотожною із правовою позицією Верховного Суду України висловленою у постановах від 25.09.2012 по адміністративних справах №21-293а12 та №21-294а12.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Оскільки матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 2, 4, 7 –12, 14, 86, 94, 158 –163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області до Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікації» про стягнення суми заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (код ЄДРПОУ 33426253) в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікації» (код ЄДРПОУ 33644412) на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області (код ЄДРПОУ 23336854) суму заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з квітня по червень 2014 року включно у розмірі 143 340 грн. 20 коп. (сто сорок три тисячі триста сорок гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко