Справа № 826/12951/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 грудня 2014 року 14:19 № 826/12951/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Легейді Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІнтерБус"
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,
за участі представників сторін:

представника позивача Пустовіт А.С.,

представника відповідача Анголенко О-М.В.,

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 17.12.2014 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІнтерБус» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2014 провадження в адміністративній справі №826/12951/14 зупинено до вирішення Київським апеляційним адміністративним судом адміністративної справи №826/8956/13-а.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2014 адміністративна справа №826/12951/14 прийнята до провадження суддею Н.В. Клочковою.

25.11.2014 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання від товариства з обмеженою відповідальністю "ІнтерБус" про поновлення провадження у справі №826/12951/14, з посиланням на те, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2014 залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2014 по справі №826/8956/13-а.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2014 року поновлено провадження в адміністративній справі № 826/12951/14 та призначено судове засідання на 17.12.2014.

В судовому засіданні 17.12.2014 представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просила задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з акту звіряння розрахунків платника з бюджетом від 05.11.2013 у позивача рахується переплата з ПДВ в розмірі 373139,46 грн. (Т. 1, арк. 10).

У зв'язку з чим, 25.06.2014 року позивач звернувся до ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про повернення надміру сплаченого грошового зобов'язання в сумі 373139,46 грн. з ПДВ шляхом перерахування даної суми на поточний рахунок позивача (Т. 1, арк. 26-27).

Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві листом від 04.07.2014 № 8319/10/26-50-20-04-08 відмовила у поверненні коштів, оскільки станом на 03.07.2014 у товариства обліковується податковий борг по податку на прибуток приватних підприємств, а в картці особового рахунку по ПДВ обліковується переплата менша, ніж заявлена ТОВ «ІнтерБус», у зв'язку з чим запрошено товариство для здійснення звірення стану розрахунків (Т. 1, арк. 28).

Однак, ТОВ «ІнтерБус» не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо неподання висновку до Управління ДКС України у Голосіївському районі м. Києва про повернення надміру сплачених коштів, а тому звернулося з відповідним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступних міркувань.

В пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України встановлено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно п. 43.2 ст. 43 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відповідно до п. 43.3 ст. 43 ПК України, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Згідно п. 43.4 ст. 43 ПК України, платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Відповідно до п. 43.5 ст. 43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Згідно п. 43.6 ст. 43 ПК України, повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Відтак, як вбачається із наведених норм податкового законодавства, надміру сплачені суми грошового зобов'язання не підлягають поверненню платнику лише в декількох випадках, а саме:

1) неподання платником податків заяви про таке повернення;

2) наявності у платника податкового боргу;

3) подання платником податків заяви про таке повернення після 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ІнтерБус» звернулося до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про повернення надміру сплаченого грошового зобов'язання в сумі 373139,46 грн. з ПДВ шляхом перерахування даної суми на поточний рахунок позивача.

Проте, відповідач листом від 04.07.2014 № 8319/10/26-50-20-04-08 відмовив у поверненні коштів, оскільки станом на 03.07.2014 у товариства обліковується податковий борг по податку на прибуток приватних підприємств, а в картці особового рахунку по ПДВ обліковується переплата менша, ніж заявлена ТОВ «ІнтерБус».

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві розглянуло заяву ТОВ «ІнтерБус» про повернення надміру сплаченого грошового зобов'язання в сумі 373139,46 грн. з ПДВ та надало відповідь за результатами розгляду.

У зв'язку з чим, суд звертає увагу позивача, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Тобто не вчинення певних дій, які суб'єкт владних повноважень повинен був вчинити, але не вчинив.

Однак, як підтверджується наявними у справі доказами, а саме: листом ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 04.07.2014 № 8319/10/26-50-20-04-08, відповідач розглянув заяву позивача та надав відповідь, тобто, в даному випадку, відповідач вчинив певні дії пов'язані із поданням позивачем відповідної заяви, в той час як позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання висновку до Управління ДКС України у Голосіївському районі м. Києва про повернення ТОВ «ІнтерБус» надміру сплачених коштів по ПДВ, оскільки, в даному випадку бездіяльність з боку відповідача відсутня, оскільки в матеріалах справи наявна відповідь від 04.07.2014 № 8319/10/26-50-20-04-08 на заяву позивача від 25.06.2014, а рішення про відмову у поверненні надміру сплаченого грошового зобов'язання позивач не оскаржує.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві подати висновок до Управління ДКС України у Голосіївському районі м. Києва про повернення з Державного бюджету України на користь ТОВ «ІнтерБус» надміру сплачених коштів по ПДВ в сумі 373139,46 грн. суд зазначає наступне.

Як вбачається із відповіді відповідача, останній відмовив позивачеві у поверненні надміру сплаченого грошового зобов'язання в сумі 373139,46 грн. з ПДВ, оскільки у ТОВ «ІнтерБус» обліковується податковий борг по податку на прибуток приватних підприємств, а в картці особового рахунку по ПДВ обліковується переплата менша, ніж заявлена ТОВ «ІнтерБус».

Проте, як вбачається із постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2014 № 826/8956/13-а (т. 1, арк. 59-65), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2014 (т. 1, арк. 93-95), позов ТОВ «ІнтерБус» задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 28.05.2014 № (платіж: ПДВ) та № (податок на прибуток), згідно яких у позивача існувала заборгованість з податку на прибуток та існувала розбіжність щодо переплати по ПДВ.

Відтак, враховуючи, що заяву позивача від 25.06.2014 про повернення на користь ТОВ «ІнтерБус» надміру сплачених коштів по ПДВ в сумі 373139,46 грн. було розглянуто відповідачем та, враховуючи, що з моменту отримання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2014 по справі № 826/8956/13-а у позивача був відсутній борг з податку та прибуток та, відповідно, було зменшено податкове зобов'язання з ПДВ, позивач повинен був в порядку ст. 43 ПК України подати заяву на повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з ПДВ в розмірі 373139,46 грн.

Однак, позивач не надав суду доказів звернення до відповідача із відповідною заявою, відповідно до ст. 43 ПК України.

Згідно п. 43.5 ст. 43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Проте, позивач не надав суду належних доказів подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з ПДВ в розмірі 373139,46 грн., а заява позивача від 25.06.2014 вже була розглянута відповідачем, згідно листа від 04.07.2014 № 8319/10/26-50-20-04-08.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві подати висновок до Управління ДКС України у Голосіївському районі м. Києва про повернення з Державного бюджету України на користь ТОВ «ІнтерБус» надміру сплачених коштів по ПДВ в сумі 373139,46 грн., оскільки позивач після отримання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2014 по справі № 826/8956/13-а не звертався до відповідача із заявою, відповідно до ст. 43 ПК України, так як доказів зворотнього суду не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

В даному випадку відсутнє документальне підтвердження судових витрат відповідача, а тому вони стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "ІнтерБус" повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо постанова не оскаржена в апеляційному порядку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Клочкова