Справа № 802/3314/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3314/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вергелес А.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

15 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сушка О.О.

за участю секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.

за участю представників сторін:

апелянта - Терепа С.В.

позивача - Абрін В.Г., Голодюк В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницької області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Літинський молочний завод" до Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницької області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2014 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось приватне акціонерне товариство "Літинський молочний завод" (далі - ПрАТ "Літинський молочний завод", позивач) з адміністративним позовом до Хмільницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області (далі - Хмільницька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 22.10.2014 року вказаний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги скаржник зауважив, що Хмільницька ОДПІ, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення, діяла згідно із нормами чинного законодавства на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що не враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представники позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив та посилаючись на правомірність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просив суд у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15 серпня 2014 року відповідачем проведена позапланова невиїзна документальна перевірка ПрАТ "Літинський молочний завод" з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо перерахування (своєчасності перерахування) сум податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробного підприємства для виплати компенсації по податковій декларації з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування переробного підприємства) за квітень 2014 року. За наслідками проведеної перевірки складено акт №59-22-00424444 від 21.08.2014р.

В ході перевірки виявлено порушення ПрАТ "Літинський молочний завод" вимог підпунктів 10, 13 пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Суть виявлених порушень полягає у тому, що ПрАТ "Літинський молочний завод" перераховано суму податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробного підприємства для виплати компенсації по поданій 20.05.2014р. за № до Літинського відділення Хмільницької ОДПІ податковій декларації з податку на вартість (спеціальний режим оподаткування переробного підприємства) за квітень 2014 року з порушенням терміну перерахування в розмірі 389209 грн. Не своєчасно перерахована сума в розмірі 389209 грн. вважається такою, що використана не за призначенням і підлягає стягненню до Державного бюджету.

На підставі виявлених порушень податковим органом 01 вересня 2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким ПрАТ "Літинський молочний завод" збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 389209 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не погоджується з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, а тому звернувся до суду з вимогою визнати його протиправним та скасувати.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови та задоволенні позову виходив з того, що Хмільницька ОДПІ, приймаючи оскаржене податкове повідомлення-рішення діяла без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та без дотримання принципу пропорційності, а тому його необхідно визнати протиправним та скасувати.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до підпункту 10 пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України у період до 1 січня 2015 року податок на додану вартість юридичними особами, які зареєстровані платниками податку на додану вартість, при здійсненні ними операцій з постачання власної виробленої продукції (молока, молочної сировини, молочних продуктів, м'яса, м'ясопродуктів, іншої продукції переробки тварин (шкур, субпродуктів, м'ясо-кісткового борошна), виготовленої з поставлених молока або м'яса в живій вазі сільськогосподарськими підприємствами, визначеними розділом V Кодексу, іншими юридичними і фізичними особами, у тому числі фізичними особами - підприємцями, які самостійно вирощують, розводять, відгодовують продукцію тваринництва, визначену розділом V Кодексу, справляється з урахуванням таких особливостей:

перерахування суми податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробного підприємства для виплати компенсації здійснюється переробним підприємством до 15 числа місяця, наступного за звітним (податковим) періодом, до спеціального фонду Державного бюджету України - у строки, встановлені пунктом 203.2 статті 203 Кодексу.

Для підтвердження перерахування сум податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробне підприємство разом з податковою декларацією з податку на додану вартість щодо діяльності з постачання продукції надає реєстр платіжних доручень про фактично зараховані на такий спеціальний рахунок кошти за звітний (податковий) період і виписку органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів з такого рахунка;

Згідно з підпунктом 12 пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України виплата компенсації сільськогосподарським товаровиробникам (юридичним особам за платіжними дорученнями шляхом перерахування на їх окремі рахунки, відкриті в обслуговуючих банках, фізичним особам - готівкою безпосередньо з каси переробного підприємства або згідно з договорами доручення) здійснюється переробним підприємством до 20 числа місяця, наступного за звітним (податковим) періодом.

Підтвердженням виплати сільськогосподарським товаровиробникам компенсації є Відомості про виплачені суми компенсації сільськогосподарським товаровиробникам.

Відповідно до підпункту 13 пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України суми податку на додану вартість, не перераховані на спеціальний рахунок або перераховані з порушенням терміну, встановленого цим пунктом, а також суми компенсації, не виплачені сільськогосподарським товаровиробникам або виплачені з порушенням терміну, встановленого цим пунктом, вважаються такими, що використані не за призначенням і підлягають стягненню до державного бюджету.

Згідно з ст. 203 Податкового кодексу податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України, використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору (обов'язкового платежу) додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті, - тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів (обов'язкових платежів), що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги. Сплата штрафу не звільняє таких осіб від відповідальності за умисне ухилення від оподаткування.

Як встановлено під час апеляційного розгляду та не заперечується сторонами по справі, відповідно до інтегрованої картки ПрАТ "Літинський молочний завод" за 2014 рік (вид бюджету 75 - "позабюджетний спеціальний рахунок", платіж 14010110 - "ПДВ на розвиток МТБ") станом на 01.05.2014р. рахується переплата в сумі 253655 грн., яка виникла в результаті перерахування надлишкових сум податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробного підприємства для виплати компенсації ніж задекларованих платником у декларації з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування переробного підприємства) за попередні податкові (звітні) періоди.

Перерахування коштів на спеціальний рахунок ГУ ДКСУ у Літинському районі № 4822 проведено згідно платіжних доручень:

№ 2243 від 15.05.2014р. про перерахування компенсації за молоко на загальну суму 150000 грн. (з поточного рахунку № 1001, відкритого у Вінницькій філії ПАТ КБ "ПриватБанк";

№ 1655 від 15.05.2014р. про перерахування компенсації за молоко на загальну суму 400000 грн. (з поточного рахунку № 4211, відкритого у АТ "Райффайзен банк Аваль".

На підтвердження фактично зарахованих на спеціальний рахунок коштів в сумі 550000 грн. за звітний (податковий) період, ПрАТ "Літинський молочний завод" надано копію виписки по рахунку ГУ ДКСУ у Літинському районі № 4822 за 15.05.2014р., сформовану 07.08.2014р., яка підтверджує перерахування коштів саме 15.05.2014р.

Тобто, з акту перевірки слідує, що вказані кошти були виплачені сільськогосподарським товаровиробникам, на підтвердження чого позивачем до матеріалів справи долучено копії платіжних доручень, виписку УДКСУ у Літинському району з казначейського рахунку.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий додаток чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Таким чином, на виконання вимог пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, позивачем грошові кошти в сумі 550000 грн. за квітень 2014 року були вчасно перераховані на спеціальний рахунок та в подальшому виплачено сільськогосподарським товаровиробникам, що підтверджується первинними документами, що долучені до матеріалів справи та як наслідок, спростовує доводи податкового органу наведені в апеляційній скарзі.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 04 лютого 2014 року (справа № К/800/49610/13).

Крім того, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем вживались заходи щодо сплати податку на додану вартість на спеціальний рахунок з метою подальшого його перерахування сільськогосподарським товаровиробникам, а також сплати податку на додану вартість до Державного бюджету в частині невиплачених компенсацій.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 20 січня 2015 року .

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Матохнюк Д.Б.

Сушко О.О.