Справа № 810/83/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року 810/83/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доРеєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області
проскасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області про скасування рішення про відмову у скасуванні від 12.01.2015 №18571607 та про зобов'язання внести запис про скасування державної реєстрації розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 31.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення про відмову у скасуванні державної реєстрації права власності є незаконним, оскільки рішення Обухівського районного суду Київської області від 06.06.2013, яке стало підставою для реєстрації за ОСОБА_2 1/2 права власності на земельну ділянку розміром 0,1000 га, скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області від 12.06.2014, а тому державна реєстрація розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна - 1/2 права власності на земельну ділянку розміром 0,1000 га, також підлягає скасуванню. Проте, відповідач своїм рішенням відмовив позивачу у здійсненні заходів щодо скасування вищевказаної державної реєстрації.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що оскаржуване рішення є правомірним, оскільки рішенням суду від 12.06.2014 не визнається право власності за ОСОБА_1 та не скасовується право власності за ОСОБА_2

До початку розгляду справи по суті представники сторін подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, якщо всі особи, які беруть участь у справі заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, судом визнано за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткову правомірність заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06.06.2013 у справі №372/2308/13-ц визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/2 права власності на земельну ділянку розміром 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:003:0088, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №754675, відповідно наданого кадастрового плану.

На підставі зазначеного рішення суду ОСОБА_2 зареєструвала право власності на 1/2 частини вищевказаної земельної ділянки з відкриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 31, що не заперечувалось відповідачем.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 12.06.2014 у справі №22ц-3899/2014 (№372/2308/13-ц) рішення Обухівського районного суду Київської області від 06.06.2013 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Обухівської міської ради Обухівського району Київської області, третя особа - Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання права власності на земельну ділянку - відмовлено.

12 січня 2015 року представник ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області із заявою про скасування державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 31.

Разом із заявою представником ОСОБА_1 було подано до Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області рішення Апеляційного суду Київської області від 12.06.2014.

За результатами розгляду вказаної заяви 12.01.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Куліковим Денисом Борисовичем прийнято рішення №18571607, яким було відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 31/ спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте, не погоджуючись із такими діями відповідача та рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Спеціальним законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" цей Закон регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до визначень ч. 1 ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Частиною другою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Як було встановлено судом, на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 06.06.2013 у справі №372/2308/13-ц Реєстраційною службою Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:003:0088, з відкриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 31.

Відповідно до п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2013 №868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема серед іншого, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Аналіз положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно свідчить про те, що вчиненню реєстраційної дії передує встановлення державним реєстратором відповідності заявленого права і поданих документів відомостям, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також інформацією, що надійшла на запит від інших органів державної влади.

Відповідно до матеріалів справи, у якості правовстановлюючого документу до заяви про скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку за ОСОБА_2, представником позивача було надане рішення Апеляційного суду Київської області від 12.06.2014 у справі №22ц-3899/2014 (№372/2308/13-ц), яким було скасовано рішення Обухівського районного суду Київської області від 06.06.2013, на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,1000 га з відкриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 31.

Відмовляючи у скасування державної реєстрації відповідач виходив із того, що вищезазначеним рішенням суду від 12.06.2014 не визнається право власності за ОСОБА_1, а лише не задовольняються позовні вимоги ОСОБА_2 Крім того, в даному рішенні державний реєстратор також зазначив, що на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 31 зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером відмінним від вказаного заявником у заяві про скасування та кадастровим номером відмінним від кадастрового номеру, вказаного у рішенні Апеляційного суду Київської області та Обухівського районного суду Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3502/5 затверджено Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Порядок №3502/5).

Пунктом п.1.1 вказаного Порядку визначено, що цей Порядок визначає процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

Відповідно до п. 2.6 Порядку №3502/5 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав державний реєстратор вносить до відповідного розділу Державного реєстру прав такі відомості:

1) підстава для скасування державної реєстрації прав: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ;

2) реєстраційний номер, дата та час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться записи про скасування державної реєстрації прав;

3) підстава для внесення записів про скасування державної реєстрації прав: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення;

4) прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора;

5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.

Суд зазначає, що рішення Апеляційного суду Київської області від 12.06.2014 у справі №22ц-3899/2014 (№372/2308/13-ц), яким скасовано рішення Обухівського районного суду Київської області від 06.06.2013, на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,1000 га з відкриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 31, є документом, що підтверджує припинення права власності на зазначене нерухоме майно.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи спірне рішення про відмову у скасуванні 12.01.2015 №18571607 діяв усупереч Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а прийняте ним рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області внести запис про скасування державної реєстрації розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 31, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 4 ст. 9 цього ж Закону визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Отже, прийняття рішення про державну реєстрацію права приватної власності відноситься до виключної компетенції органів державної реєстрації прав, тому судом при розгляді справ про оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких органів не можуть прийматись рішення про зобов'язання здійснити реєстрацію права власності.

З викладеного слідує, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

У той же час суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням встановлення судом протиправності рішення від 12.01.2015 №18571607, розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 31, підлягає скасуванню, та як наслідок, підлягають внесенню відповідні записи до Державного реєстру прав.

Тому суд дійшов висновку про необхідність зобов'язання Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області повторно розглянути подану позивачем 12.01.2015 заяву про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 31, а саме: на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:003:0088 з урахуванням викладених в даному рішенні висновків.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 97 КАС України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки сторони не звертались до суду з клопотанням про відшкодування судових витрат, вони стягненню на їх користь не підлягають.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 97, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у скасуванні від 12.01.2015 №18571607.

Зобов'язати Реєстраційну службу Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області повторно розглянути подану ОСОБА_1 12.01.2015 заяву про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 31, а саме: на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:003:0088 з урахуванням викладених в даному рішенні висновків.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.