Справа № 802/3929/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3929/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

21 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

за участю секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.

за участю представників сторін:

позивача: Ладуби А.Ю., Лескова А.І.

відповідача: Євчуг Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тиврівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у Вінницькій області до Тиврівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

ДФІ у Вінницькій області звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тиврівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області про зобов'язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовано тим, що під час проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Тиврівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області за період з 01 січня 2013 року по 01 травня 2014 року Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області виявлено ряд порушення вимог чинного законодавства, які відображені в акті № 03-13/70 від 20 червня 2014 року. ДФІ у Вінницькій області направлено на адресу Тиврівського РВ УМВС України лист вимогу про усунення виявлених порушень № 02-03-27-17/4806 від 01 липня 2014 року, яким зобов'язано надати в термін до 29 липня 2014 року інформацію про вжиті заходи. В зв'язку з невиконанням в добровільному порядку вказаного листа-вимоги, Державна фінансова інспекція у Вінницькій області звернулася до суду із позовом, у якому просило зобов'язати Тиврівський районний відділ управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області виконати пункт 2 вимоги Державної фінансової інспекції у Вінницькій області в частині забезпечення стягнення з винних осіб вартість безпідставно списаного бензину на суму 83214 грн. 25 коп. У разі відмови сплати в добровільному порядку забезпечити стягнення коштів шляхом проведення претензійно-позовної роботи.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.12.2014 року позов задоволено частково. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10.12.2014 року в частині задоволення позову, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просила постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10.12.2014 року скасувати, дала пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали у повному обсязі, проти її задоволення заперечили, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, дали пояснення по суті апеляційної скарги, аналогічні викладеним в письмових запереченнях, що приєднані до матеріалів справи. Просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі направлень на перевірку № 1026 від 21 травня 2014 року та № 1044 від 22 травня 2014 року виданих на підставі ухвал Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2014 року та 02 червня 2014 року, Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Тиврівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області за період з 01 січня 2013 року по 01 травня 2014 року.

В ході перевірки виявлені порушення законодавства, зокрема, в дорожніх листах на службові транспортні засоби Тиврівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області завищено обсяги їх пробігу на 86485 км, що призвело до безпідставного списання пального в загальній кількості 9172,251 л. на суму 83214 грн. 25 коп.

З метою усунення виявлених порушень Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області на адресу відповідача направлено лист-вимогу № 02-03-27-17/4806 від 01 липня 2014 року, яким відповідача зобов'язано надати позивачу в термін до 29 липня 2014 року інформацію про вжиті заходи на виконання вимог листа від 01 липня 2014 року разом із копіями завірених первинних, розпорядчих та інших документів.

Листом від 07.08.2014 року №3645 (а.с.6) позивача повідомлено, матеріали ревізії опрацьовано та частково вжито заходів щодо усунення виявлених порушень. Зокрема вказано, що у зв'язку з проведенням досудового розслідування в рамках кримінального провадження, порушеного по факту списання пального у загальній кількості 9172, 251л. на суму 83214,25 грн., питання про відшкодування завданої шкоди буде розглядатись по завершенню досудового розслідування та прийняття кінцевого рішення.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні врегульовані Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", (далі - Закон), Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю України" та Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами (далі - Порядок).

Відповідно до статті 2 цього Закону головним завданням органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону України Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, визначено, що виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Із змісту вказаних положень законодавства вбачається, що відповідач здійснює фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності. Відповідний контроль здійснюється шляхом проведення ревізії. У випадку встановлення порушень законодавства, відповідач має право пред'являти письмову вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

Оскільки в ході розгляду справи судом першої інстанції було підтверджено факти порушень, виявлених в ході ревізії, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога щодо зобов'язання з Тиврівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області виконати пункт 2 вимоги Державної фінансової інспекції у Вінницькій області в частині забезпечення стягнення з винних осіб вартість безпідставно списаного бензину на суму 83214,25 грн. підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає такий висновок передчасним, враховуючи наступне. Як свідчить правова позиція Верховного суду України, яка викладена у постанові від 15 квітня 2014 року №21-63а14, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до пункту 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Таким чином, законодавчо встановлений перелік прав органів державного фінансового контролю, серед яких відсутні повноваження стосовно можливості звернення до суду у випадку невиконання їх вимог, натомість визначена можливість органу фінансового контролю звертатися з позовом до суду про стягнення коштів.

При цьому збитки або завдана шкода, правильність їх обчислення перевіряються судом, що розглядає такий позов, а не шляхом заявлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Таким чином, при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

При цьому вимога органу державної фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов'язковою до виконання.

Про наявність збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, може бути зазначено у вимозі. Проте зазначені збитки не можуть бути примусово відшкодовані лише шляхом пред'явлення цієї вимоги, оскільки вони відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів апеляційного суду також звертає увагу на тому, що факти і обставини, виявлені в ході перевірки (ревізії), на даний час є предметом кримінального провадження №0000002 від 11.04.2014 року, на чому наголошувала представник відповідача. Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, та підтверджується листом Прокуратури Вінницької області від 26.11.2014 року, на час звернення до суду з даним позовом кримінальне провадження знаходилось на стадії досудового розслідування, і про підозру не повідомлялось (а.с. 31), що фактично виключає можливість на даний час виявити осіб, винних у безпідставному списанні бензину, та стягнення з них його вартості. Тому колегія суддів вважає звернення з даним позовом в цілому передчасним. Звернення із вимогою про стягнення відповідних коштів можливе після виявлення причетних осіб, та встановлення їх вини згідно з обвинувальним вироком суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова в частині задоволення позову не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції в частині задоволення позову, та прийняття нової постанови, якою у позові необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Тиврівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області задовольнити повністю .

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у Вінницькій області до Тиврівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про зобов'язання вчинити дії скасувати в частині задоволення позовних вимог .

Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 січня 2015 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.