Справа № 821/4547/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/4547/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Мяло Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про скасування наказу про звільнення, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Генеральної прокуратури України (далі - відповідач), в якому просить скасувати наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 р. № 1480к про звільнення з посади заступника прокурора Херсонської області; поновити на посаді заступника прокурора Херсонської області; стягнути з Генеральної прокуратури України середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24.10.2014 р. і до моменту фактичного поновлення на публічній службі; зобов'язати Генеральну прокуратуру України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої ч.3 ст.1 Закону України "Про очищення влади".

Свої вимоги мотивує порушенням відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу Конституції України, міжнародно-правових актів, міжнародних принципів проведення люстрації, практики Європейського суду з прав людини та застосуванням Закону, який містить численні, системні порушення.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що його звільнення здійснено усупереч принципам та вимогам, закріпленим ст.ст.8, 22, 58, 61, 62, 64 Конституції України, з порушенням конституційних прав на працю та доступ до державної служби, вимог міжнародних договорів, які є частиною національного законодавства України, міжнародних принципів проведення люстрації, без встановлення вини у вчиненні діянь, передбачених ч.2 ст.1 Закону України "Про очищення влади". Також вказав на те, що посада, у зв'язку з перебуванням на якій його звільнено, не належить до переліку, передбаченому п.8 ч.1 ст.3 Закону України "Про очищення влади".

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказавши на те, що звільнення позивача відбулось у відповідності до вимог Закону України "Про очищення влади" з дотриманням необхідної процедури звільнення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

16.10.2014 р. набув чинності Закон України "Про очищення влади" від 16.09.2014 р. № 1682-VII (далі - Закон № 1682-VII).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 1682-VII - очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Згідно ч.3 ст.1 Закону № 1682-VII протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Статтею 2 Закону № 1682-VII передбачено перелік посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації). Так, відповідно до п.7 ч.1 ст.2 Закону № 1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо: посадових та службових осіб органів прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Національного банку України.

Статтею 3 Закону № 1682-VII визначено критерії здійснення очищення влади (люстрації). Зокрема, відповідно до п.8 ч.1 ст.3 Закону № 1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року - керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1682-VII впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб: звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів; інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", у порядку та строки, визначені цим Законом.

Судом встановлено, що наказом Генерального прокурора України від 29.08.2011 р. № 1230к ОСОБА_1 призначено на посаду заступника прокурора Херсонської області.

На час набрання чинності Закону № 1682-VII ОСОБА_1 з серпня 2011 року по жовтень 2014 року сукупно більше одного року, а саме 2 роки 5 місяців, обіймав посаду, визначену п.8 ч.1 ст.3 Закону № 1682-VII, у зв'язку з чим наказом Генерального прокурора України від 23.10.2014 р. № 1480к його звільнено із займаної посади відповідно до п.7-2 ст.36 КЗпП України.

Суд зазначає, що норми Закону № 1682-VII є спеціальними по відношенню до інших нормативно-правових актів, мають імперативний характер та підлягають безумовному виконанню уповноваженими органами та їх посадовими особами у визначений Законом № 1682-VII строк. Законом № 1682-VII не встановлено жодних застережень чи виключень стосовно звільнення осіб, які підпадають під критерії, передбачені ч.1 ст.3 Закону № 1682-VII, відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1682-VII .

Закон № 1682-VII не передбачає вимог щодо обов'язку встановлення будь-яких обставин чи фактів стосовно таких осіб для вирішення питання про їх звільнення на підставі п.7-2 ст.36 КЗпП України.

Висновок про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 ґрунтується на результатах вивчення його особової справи в частині перебування на посадах, які віднесено до категорії "керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України" (п.8 ч.1 ст.3 Закону № 1682-VII).

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що оскільки Законом України "Про прокуратуру" не визначено терміну "територіальний (регіональний) орган прокуратури", то відповідачем неправомірно застосовано положення п.8 ч.1 ст.3 Закону № 1682-VII до посади заступника прокурора Херсонської області, яку він обіймав до звільнення, виходячи з наступного.

Закон № 1682-VII оперує поняттям "керівник, заступник керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі". Визначаючи перелік посад у відповідних органах, законодавець розмежовує їх за територіальним принципом. При цьому, конкретизує належність цих посад до території обласного рівня (обласного значення).

Таким чином, посада заступника прокурора Херсонської області відповідає визначеному у п.8 ч.1 ст.3 Закону № 1682-VII поняттю "заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України".

Відносно твердження позивача щодо невідповідності норм Закону України "Про очищення влади" положенням Конституції України, то суд зазначає, що законодавством України передбачено чіткий порядок визнання законодавчих актів неконституційними. Зокрема, це внесення конституційного подання - письмового клопотання до Конституційного Суд України про визнання правового акта (його окремих положень) неконституційним, про визначення відповідності проекту закону про внесення змін до Конституції України вимогам статей 157 та 158 Конституції України, конституційності міжнародного договору або про необхідність офіційного тлумачення Конституції України та законів України (ст.39 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 16.10.1996 р. № 422/96-ВР).

Відповідно до ч.2 ст.73 Закону України "Про Конституційний Суд України" у разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним судом рішення про їх неконституційність.

На час прийняття та винесення судом рішення по адміністративній справі № 821/4547/14 відсутнє рішення Конституційного суду України про визнання Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 р. № 1682-VII або його окремих положень неконституційним.

За таких обставин, суд, на підставі оцінки наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив, що відповідач при прийняті оскаржуваного наказу діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому відсутні підстави для його скасування.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про правомірність наказу Генерального прокурора України від 23.10.2014 р. № 1480к, то позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання відповідача інформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої ч.3 ст.1 Закону № 1682-VII, які є похідними від позовної вимоги про скасування оскаржуваного наказу, також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" визначено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 при подачі адміністративного позову було сплачено судовий збір у сумі 73,08 грн., про що свідчить квитанція від 13.11.2014 р. № 4397619, який згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню позивачу, оскільки він звільнений від його сплати.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про скасування наказу про звільнення, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Повернути з Державного бюджету ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 19 січня 2015 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 12.3