Справа № 2а-1252/11
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/17958/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2014 року

за заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення

у справі № 2а-1252/11

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2011 року у справі № 2а-1252/11, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року, позов задоволено частково. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплатити позивачу пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, посилаючись на неможливість виконання рішення внаслідок відсутності фінансування боржника.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2013 року заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення задоволено і змінено спосіб та порядок виконання судового рішення шляхом зобов'язання на стягнення з УПФУ в Олевському районі на користь позивача 43882,73 грн.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2014 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області задоволено. Ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2013 року - скасовано та постановлено нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання рішення суду - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_4 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, відповідно до якої, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить вищевказане рішення скасувати та залишити в силі ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2013 року у справі №2а-1252/11.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права та наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Відповідно до часини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни порядку і способу його виконання є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про зміну порядку та способу виконання рішення, посилаючись на те, що кошти, які зараховуються на рахунок відповідача, мають цільове призначення та не можуть спрямовуватися на перерахування їх в рахунок виконання судових рішень.

Отже, виконання постанови суду можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні вищезазначені підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі № 21-394а14.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що адміністративним апеляційним судом правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2014 року у справі № 2а-1252/11 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: