Справа № 9101/145202/2011
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

9101/145202/2011

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2013 року

справа № 1170/2а-2659/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Шлай А.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції

на постанову: Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2011р. у справі № 1170/2а-2659/11

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам'янська агропромислова компанія"

до: Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції

про: скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що правомірно відніс до спеціальної декларації суми податку на додану вартість, нараховані на вартість поставлених ним сільськогосподарських послуг, а тому висновки податкового органу та прийняті на підставі цих висновків рішення вважає необгрунтованими.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено. При цьому суд зазначив, що з декларацій з податку на додану вартість (скорочених) за перевіряємий період вбачається, що у більшості випадках різниця між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість (далі – ПДВ) становить від’ємне значення, що в свою чергу унеможливлює застосування до такого платника штрафних (фінансових) санкцій, оскільки використання платником податків сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання може мати місце лише у випадку позитивного показника такої декларації.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Відповідач вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального та процесуального права. Відповідач вказує, що податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі вимог чинного податкового законодавства та базуються на достовірних даних, які викладені в акті ввід 28.01.2011р.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, у період з 09 грудня 2010 р. по 21 січня 2011 р. посадовими особами Знам’янської ОДПІ на підставі направлення №287 від 09.12.2010 р. (а.с.37 т.1) проведено планову виїзну перевірку ТОВ “Знам’янська агропромислова компанія” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009 р. по 30.09.2010 р.

За результатами перевірки складено акт №4/23-10/31885335 від 28.01.2011 р. (а.с.10-21, 38-60 т.), в якому зазначається про порушення ТОВ “Знам’янська агропромислова компанія” пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, 8?.7, пп.8?.15.2 ст.8? Закону України “Про податок на додану вартість”, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 229959грн., в тому числі:

- липень 2009 року на суму – 73грн.;

- серпень 2009 року на суму – 465грн.;

- вересень 2009 року на суму – 9901грн.;

- жовтень 2009 року на суму – 381грн.;

- листопад 2009 року на суму – 147грн.;

- грудень 2009 року на суму – 3грн.;

- березень 2010 року на суму – 26грн.;

- квітень 2010 року на суму – 2015грн.;

- травень 2010 року на суму 182898грн.;

- червень 2010 року на суму – 435грн.;

- серпень 2010 року на суму – 128,00 грн.;

На підставі акту перевірки відповідачем 11 лютого 2011 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

Зі змісту акту перевірки №4/23-10/31885335 від 28.01.2011р. (а.с.10-21, 38-60 т.1) вбачається, що податковий орган дійшов висновку про те, що ТОВ “Знам’янська агропромислова компанія” відносила суми податку на додану вартість за операціями з надання послуг іншим платникам податків та кінцевому споживачу до спеціальної податкової декларації, на яку поширюється норма ст.8? Закону України “Про податок на додану вартість”, в той час як, на думку податкового органу, такі суми повинні були бути задекларовані в загальній податковій декларації з податку на додану вартість, оскільки дані послуги не були сільськогосподарськими.

ТОВ “Знам’янська агропромислова компанія” відповідно до статуту, зареєстрованого державним реєстратором Знам’янської районної державної адміністрації Кіровоградської області 23.03.2010р., є сільськогосподарським товаровиробником (а.с.86-95 т.1).

У періоді з 01.07.2009 р. по 30.09.2010 р., що перевірявся, ТОВ “Знам’янська агропромислова компанія” мало статус платника фіксованого сільськогосподарського податку, про що зазначено Знам’янською ОДПІ в акті перевірки (зворотній бік а.с.10 т.1).

Перевіркою даних податкових декларацій з податку на додану вартість (скорочена) поданих позивачем за перевіряємий період, встановлено, що останнім включено у відповідних звітних періодах суми податкового зобов’язання податку на додану вартість, які виникли внаслідок надання послуг з обробки ґрунту населенню та підприємствам власною сільськогосподарською технікою, а саме послуги по культивації, оранці, а також послуги по обробці посівів озимої пшениці, озимого ячменю, соняшника на загальну суму 263101,88 грн.

Матеріали справи підтверджують, що у період з 01 липня 2009 р. по 30 вересня 2010 р. ТОВ “Знам’янська агропромислова компанія” подавалися до Знам’янської ОДПІ податкові декларації з податку на додану вартість по ст.8? Закону України “Про податок на додану вартість”, згідно з якими нараховані суми податку на додану вартість на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів (послуг, не підлягають сплаті до бюджету та повністю залишається у розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей (а.с.77-82, 93-100, 112-116, 124-128, 132-136, 140-145, 150-159, 169-173, 181-190, 197-206, 211-215 т.2), а також загальні податкові декларації з податку на додану вартість, за якими провадяться розрахунки з бюджетом (а.с.83-92, 101-111, 117-123, 129-131, 137-139, 146-149, 160-168, 174-180, 191-196, 207-210, 216-219 т.2).

Матеріали справи також свідчать, що у період з 01 липня 2009 р. по 30 вересня 2010 р. ТОВ “Знам’янська агропромислова компанія” у деклараціях з податку на додану вартість (скорочених) по ст.8? Закону України “Про податок на додану вартість” задекларовано податкові зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 263101,88 грн. за операціями з надання іншим платникам податків та кінцевому споживачу сільськогосподарських послуг з використанням трактора, культиватора по обробці озимої пшениці, озимого ячменю, соняшника, відповідно до податкових, видаткових накладних та актів здачі-прийняття робіт (а.с.168-251 т.1, 1-76 т.2).

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

За приписами пп.3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) об’єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

Згідно з пп.7.3.1 п. 7.3 ст. 7 вказаного Закону датою виникнення податкових зобов’язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти – дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої – дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) – дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

У відповідності до пп.7.7.1 п. 7.1 ст. 7 вказаного Закону України “Про податок на додану вартість” сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При цьому:

- при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду;

- при від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності – зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.8?.2 ст. 8? Закону України “Про податок на додану вартість” сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є поставка вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів (послуг) становить не менше 75 відсотків вартості всіх товарів (послуг), поставлених протягом попередніх дванадцяти послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Згідно з п.8?.1 ст.8? Закону України “Про податок на додану вартість” резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 81.6 цієї статті (далі – сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Як визначено п.8?.2 ст.8? Закону України “Про податок на додану вартість”, згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів (послуг), не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається у розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Пункт 8?.3 ст.8? Закону України “Про податок на додану вартість” передбачає, що якщо сума податку на додану вартість, сплачена (нарахована) сільськогосподарським підприємством постачальнику на вартість виробничих факторів, перевищує суму податку, нараховану по операціях з поставки сільськогосподарських товарів (послуг), то різниця між такими сумами не підлягає бюджетному відшкодуванню.

Відповідно до п.8?.7 ст.8? Закону України “Про податок на додану вартість” сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у групах 1 - 24 УКТ ЗЕД згідно із Законом України “Про Митний тариф України”, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовлюються) безпосередньо платником податку суб’єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів у інших осіб), а також продукти обробки (переробки) таких товарів, які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Ст.8? Закону України “Про податок на додану вартість” не містить вичерпного переліку видів діяльності, на які розповсюджується дія цієї статті, натомість відповідно до змісту пп.8?.15.7 п.8?.15 ст.8? вказаного Закону Кабінет Міністрів України визначає та оприлюднює повний їх перелік, на які поширюються норми цієї статті, згідно з Національним класифікатором України “Класифікація видів економічної діяльності”, затвердженим відповідно до Закону України “Про стандартизацію”.

Відповідно до п.13 Переліку видів діяльності, на які поширюються норми статті 8? Закону України “Про податок на додану вартість”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2009 року №23, норми ст. 8? Закону України “Про податок на додану вартість” поширюються на вид діяльності щодо надання послуг у рослинництві, облаштування ландшафту, а саме:

- надання послуг у рослинництві за винагороду або на договірній основі: передпосівна підготовка полів і насіння сільськогосподарських культур; посів і садіння сільськогосподарських культур; обприскування сільськогосподарських культур, у тому числі з повітря; обрізання плодових дерев та винограду; пересаджування рису, розсаджування буряку;

- надання послуг із збирання врожаю та підготування продукції до первинної реалізації: очищення, різання, сортування, сушіння, дезінфекція, покривання воском, полірування, пакування, лущення, замочування, охолодження чи пакування навалом включно з фасуванням у без кисневому середовищі; захист рослин від хвороб і шкідників; агрохімічне обслуговування;

- надання послуг сільськогосподарською технікою разом з обслуговуючим персоналом;

- експлуатація зрошувальних і осушувальних систем;

- насадження та облаштування ландшафту для захисту від шуму, вітру, ерозії, видимості та засліплення;

- облаштування і догляд ландшафту з метою захисту навколишнього середовища (відновлення природного стану, рекультивація, меліорація земель, створення зон затримки вологи, відстійників дощової води тощо).

Згідно з п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов’язання, то зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов’язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість.

Відповідно до п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору (обов’язкового платежу) додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті, тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів (обов’язкових платежів), що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги.

Згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов’язаний самостійно визначити суму грошових зобов’язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов’язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За приписами пункту 123.2 статті 123 Податкового кодексу України застосування щодо платника податків зазначеної норми можливе лише у випадку використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору (обов’язкового платежу).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем віднесено у звітних періодах суми податку на додану вартість в розмірі 263101,88 грн. за господарськими операціями з надання послуг з обробки ґрунту іншим особам власною сільськогосподарською технікою, а саме – послуги по культивації, оранці, а також послуги по обробці посівів озимої пшениці, озимого ячменю, соняшника, оскільки надання послуг у рослинництві за винагороду або на договірній основі та надання послуг сільськогосподарською технікою разом з обслуговуючим персоналом відноситься до видів діяльності на які поширюється дія ст. 8? Закону України “Про податок на додану вартість”.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, Знам’янська ОДПІ безпідставно визначила позивачу податкове зобов’язання з податку на додану вартість, з урахуванням вищевказаних норм податкового законодавства у податкового органу були відсутніми підстави для застосування до позивача штрафних санкцій.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду. Суд першої інстанції об’єктивно і повно дослідив обставини справи, вірно застосував норми права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами. Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2011р. у справі № 1170/2а-2659/11 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2011р. у справі № 1170/2а-2659/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: Л.П. Туркіна