Справа № 822/4901/14
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/4901/14

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

21 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, третя особа -Тернопільська обласна організація профспілки працівників державних установ України до Тернопільського окружного адміністративного суду, третя особа - в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду Бурдейна О.В. про визнання дій неправомірними та скасування наказу ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася з адміністративним позовом до Тернопільського окружного адміністративного суду про визнання дій неправомірними та скасування наказу. Позовні вимоги мотивовано тим, що в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду 29 серпня 2014 було винесено наказ №40-К «Про попередження помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду про зміну істотних умов праці». Вважаючи, що даним наказом грубо порушуються її права та законні інтереси, просила визнати дії щодо винесення наказу і сам наказ протиправними і скасувати.

Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін, третіх осіб не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, у поданих заявах просили розгляд справи проводити без їх участі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, при цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 07.06.2010 р. переведена на посаду помічника судді Тернопільського окружного адміністративного суду відповідно до наказу голови суду №14-К від 07.06.2010 р., в порядку, передбаченому чинними на той час нормами Закону України «Про державну службу».

30 липня 2010 набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон), відповідно до вимог ч.1 ст.151 якого кожний суддя суду загальної юрисдикції може мати помічника, правовий статус і умови діяльності якого визначаються цим Законом та положенням про помічника судді, що затверджується Радою суддів України.

На виконання даної норми Рішенням Ради суддів України №14 від 25 березня 2011 було затверджено Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції (далі - Положення).

Частиною 4 ст.151 Закону та п.7 Положення передбачено, що судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Таким чином, з 25 березня 2011 було визначено новий порядок призначення на посаду помічників суддів загальної юрисдикції та звільнення їх з посади.

До набрання чинності Закону, тобто до 30 липня 2010 діяв інший порядок призначення на посаду помічників суддів загальної юрисдикції, який був визначений чинним на той час Законом України «Про судоустрій». Так, відповідно до ст. 130 Закону України «Про судоустрій» прийняття на посаду помічника судді здійснювалося в порядку визначеному Законом України «Про державну службу».

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про державну службу» регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті судів здійснюється відповідно до цього закону, якщо інше не передбачено законами України.

Розпорядженням КМУ від 24 лютого 2003 №88-р посади помічників суддів судів загальної юрисдикції віднесені до відповідних категорій посад державних службовців.

З метою приведення кадрової роботи апарату суду у відповідність до вимог чинного законодавства в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду 29 серпня 2014 на виконання вимог ст.151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 32, 49-2 КЗпП України та Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції, було винесено наказ №40-К «Про попередження помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду про зміну істотних умов праці».

Відповідно до вищенаведеного Наказу, усі помічники суддів Тернопільського окружного адміністративного суду попереджені про зміну істотних умов праці та перехід на умови строкового трудового договору за наявності подання відповідного судді.

Позивач була ознайомлена з даним наказом 29 серпня 2014, про що свідчить відмітка про ознайомлення з наказом на зворотній стороні наказу, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Судом першої інстанції зауважено при цьому, що проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці - це виключне повноваження власника. Водночас такі зміни не повинні означати примусу до праці. Така проблема вирішується ч.3 ст. 32 КЗпП шляхом покладення на власника обов'язку попередити працівника за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов його праці, що викликаються змінами в організації виробництва і праці.

Попередження - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв'язку із змінами істотних умов праці. В останньому випадку працівник підлягає звільненню згідно п. 6 ст. 36 КЗпП.

Зміна істотних умов праці без згоди працівника допускається тільки у випадках зміни в організації виробництва і праці. Якщо ж змін в організації виробництва і праці немає, власник не вправі в односторонньому порядку змінювати істотні умови праці.

Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що зміни в організації виробництва і праці - це запровадження бригадної форми організації праці замість індивідуальної і навпаки, впровадження нової техніки і технології виробництва, освоєння нових методів праці тощо (п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів"). Проте, суд вважає, що це роз'яснення не може повною мірою стосуватися спірних відносин, які розглядаються у даному позові.

Як вже зазначалося, відповідно до ч.1 ст.151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожен суддя суду загальної юрисдикції може мати помічника, правовий статус і умови діяльності якого визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, що затверджується Радою суддів України.

Таким чином, з набранням чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» відбулася зміна в організації виробництва і праці через скорочення штату або чисельності працівників, оскільки після вступу в законну силу вищенаведеної норми Закону, а також введенням в дію Положення про помічника судді, кількість посад помічників має відповідати кількості посад суддів відповідного суду, а фактичне укомплектування посад помічників суддів здійснюється з урахуванням кількості суддів, які набули повноважень у встановленому законом порядку.

Тобто скорочення штату або чисельності працівників хоча б на одну штатну одиницю є однією з окремих умов зміни в організації виробництва і праці відповідно до ч.1 ст.40 КЗпП.

Крім того, в липні 2011 року після прийняття Радою суддів України Рішення №27 від 24 червня 2011, яким було внесено зміни до Положення про помічника судді загальної юрисдикції, Державною судовою адміністрацією України на виконання п.3 вищенаведеного рішення, було розроблено та надіслано на адресу всіх судів загальної юрисдикції лист щодо деяких питань застосування Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції.

Даним листом ДСА України роз'яснила, судам загальної юрисдикції, що у зв'язку з прийняттям Положення про помічника судді може бути переглянутий штатний розпис суду га повинен бути виданий організаційно-розпорядчий наказ стосовно попередження помічників суддів про зміну істотних умов праці, а саме: про укладення за наявності подання відповідного судді строкового трудового договору.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що прийняття наказу №40-К від 29 серпня 2014 «Про попередження помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду про зміну істотних умов праці» не порушує права позивача, оскільки даним наказом в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду лише виконала свій обов'язок про попередження працівника за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов його праці, що викликаються змінами в організації виробництва і праці.

Таке попередження в даному випадку - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник, в свою чергу, може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці (укладе строковий трудовий договір при наявності відповідного подання судді), а може відмовитися від продовження роботи у зв'язку із змінами істотних умов праці.

Таким чином, в діях в.о. керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду 29 серпня 2014 в частині винесення наказу №40-К «Про попередження помічників суддів Тернопільського окружного адміністративного суду про зміну істотних умов праці» не вбачається порушень, а сам наказ №40-К від 29 серпня 2014 є правомірним та таким, що відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.