Справа № 2а-144/11/2170
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/9991/26792/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Бившевої Л.І.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24.05.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2011

у справі № 2а-144/11/2170

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області

про скасування податкового повідомлення-рішення та

за позовом Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Державна податкова інспекція у Генічеському районі Херсонської області звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення штрафних санкцій.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24.05.201, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2011 позовні вимоги податкового органу задоволені, у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 оскаржив їх в касаційному порядку. В скарзі просить скасувати оскаржувані рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити власні позовні вимоги.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій при вирішення спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом проведено перевірку торгової одиниці позивача, з питань дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів та ліцензій, за результатами якої складено акт № 976/21/22/23/219511531 від 14.07.2010.

Перевіркою встановлено порушення позивачем постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957; п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. N 637: не своєчасне оприбуткування готівкових коштів, за що застосовано фінансову санкцію в сумі 600,00 грн. (рішення № );

- п. 11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг": проведення розрахунків через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товару; за що застосовано фінансову санкцію в сумі 85,00 грн. (рішення № );

- п. 9 ст. 3 Закону № 265/95-ВР: незабезпечення щоденного друкування на РРО фіскальних звітних чеків (Z-звітів). Фінансова санкція за це порушення склала 1 700,00 грн. Зазначена сума обрахована податковим органом з огляду на не роздрукування приватним підприємцем 50-ти Z-звітів

За результатами адміністративного оскарження рішення ДПІ у Генічеському районі № було скасовано рішенням ДПА у Херсонській області в частині застосування штрафних санкцій в сумі 340,00 грн.

ДПА у Херсонській області дійшла висновку, що за не роздрукування приватним підприємцем фіскальних звітних чеків до приватного підприємця слід застосувати фінансову санкцію в сумі 16 660,00 грн., оскільки ним було не роздруковано 49 Z-звітів.

Згідно з пунктом 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій;

Порушення наведеного припису Закону тягне застосування до суб'єкта господарювання фінансових санкцій у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як передбачено пунктом 3 статті 17 названого Закону.

Аналогічна санкція встановлена і пунктом 4 статті 17 Закону у разі невиконання суб'єктом господарювання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Як встановили суди, зафіксовані в акті перевірки факти вчинення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 не спростовані.

Слід зазначити, що чинне законодавство України не містить нормативного визначення триваючого правопорушення, а відтак для з'ясування характеру діяння з точки зору його продовжуваності в кожному конкретному випадку необхідно аналізувати динаміку спірних правовідносин.

Так, правопорушення вважається триваючим у випадку, коли воно являє собою діяння, що полягає у тривалому, продовжуваному у часі, безперервному, невиконанні суб'єктом установлених законодавством вимог.

При вирішенні питання щодо віднесення того чи іншого правопорушення до триваючого або нетриваючого необхідно розрізняти момент юридичного закінчення правопорушення та момент припинення протиправної поведінки. Закінченим вважається правопорушення, що характеризується повною реалізацією його об'єктивної та суб'єктивної сторони. Припинення ж протиправної поведінки має місце тоді, коли особа добровільно припиняє здійснювати протиправні дії або коли держава в особі уповноважених органів присікає правопорушення. Триваюче правопорушення продовжується після його юридичного закінчення.

У розглядуваному випадку йдеться про вчинення позивачем ряду тотожних одномоментних правопорушень, що полягали у невиконанні позивачем друку Z-звіту наприкінці робочого дня. Юридичне закінчення цього правопорушення характеризується одночасною повною реалізацією його об'єктивної та суб'єктивної сторони у момент невиконання суб'єктом обов'язку з друкування Z-звіту наприкінці робочого дня (зміни); після його закінчення позивач не здійснював продовжуваної протиправної діяльності до часу повторного вчинення протиправної бездіяльності наступного дня.

Наведене обумовлює правомірність застосування до позивача заходів відповідальності за кожний окремий факт невиконання друку Z-звіту та законність оспорюваного рішення.

Колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що вимога ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" щодо періодичності перевірок (не частіше одного разу на календарний рік) стосується лише планових виїзних перевірок за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності платника податків, а тому проведена перевірка податковим органом перевірка за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків вдруге на протязі року не може бути визнана незаконною.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24.05.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2011 у справі № 2а-144/11/2170 слід відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24.05.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2011 у справі № 2а-144/11/2170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді Л.І. Бившева
С.Е. Острович