Справа № 694/2367/14-а
Суддя: Гончаренко Т. В.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/2367/14-а
ПОСТАНОВА

іменем України

14.01.2015 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Гончаренко Т.В.,

при секретарі Літвін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, інспектора ДПС взводу обслуговування спеціалізованого посту роти ДПС Бичок Михайла Сергійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора ДПС взводу обслуговування стаціонарного посту роти ДПС Бичок Михайла Сергійовича та скасувати постанову серії ПС1 № 786890 від 22.12.2014 року у справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до постанови серії ПС1 № 786890 від 22.12.2014 року на нього було накладено адміністративне стягнення в сумі 500 грн., а саме за те, що він нібито керуючи автомобілем SCANIA н.з. НОМЕР_1, 22.12.2014 року на 247 км автодороги Київ-Одеса, виїжджаючи з другорядної дороги Ульяновськ - Миколаїв на головну Київ-Одеса, не пропустив автомобіль VOLKSWAGEN Т4, який рухався по головній дорозі, чим порушив п.п. 16.11 ПДР України..

Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки при її винесенні інспектор ДАІ Бичок М.С. не встановив будь-яких фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ним не виконана вимога статті 252 КУпАП України щодо всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Навпаки, інспектор ДАІ Бичок М.С. свідомо проігнорував пояснення позивача, що не дало йому можливості правильно вирішити справу.

Вказав, що жодних порушень правил дорожнього руху не допускав. В протоколі, на підставі якого винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності, вказано, що він створив аварійну ситуацію, не пропустивши автомобіль. Даний факт не відповідає дійсності. Він дійсно виїжджав з другорядної дороги на головну, але на перехрестя ще не виїхав, а виїхав на смугу розгону, яка відділена від головної горизонтальною дорожньою розміткою, визначеною п. 1.8 ПДР України. Горизонтальна дорожня розмітка 1.8 (широка переривчата позначає межу між смугою розгону або гальмування і основною проїзної частини (на перехрестях, перехрещуваннях доріг на рівнях, у зоні автобусних зупинок тощо). Пункт 16.11 ПДР України передбачає, що на нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен пати дорогу транспортним засобам, які наближають до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Даний пункт передбачає виїзд з другорядної на головну та створення перешкод.

Але ніяких перешкод для водія автомобіля VOLKSWAGEN Т4 не створив, так як він на час його виїзду на смугу розгону, рухався по головній дорозі не вмикаючи показника повороту. Тому він виїхав на смугу розгону та продовжував рухатися по ній чекаючи, поки водій автомобіля VOLKSWAGEN на проїде, так як він рухався по крайній лівій смузі головної дорозі. Але потім побачив, що автомобіль повернув вправо до АЗС, тому став виїжджати на головну дорогу і в цей час його зупинив працівник ДАІ, який стояв на протилежній стороні дороги на відстані близько 100 м від перехрестя.

Працівник ДАІ вказав, що він створив аварійну ситуацію, так як не пропустив на перехресті автомобіль, який рухався в попутному напрямку по головній дорозі та став складати протокол про адмінправопорушення. Він заперечив сам факт виїзду на перехрестя та створення перешкод для водія автомобіля VOLKSWAGEN 74, про що став писати в протоколі. При цьому хотів заявити в протоколі письмове клопотання про відібрання пояснення від водія автомобіля VOLKSWAGEN Т4 по даному факту та відображення його даних в протоколі, про що він перед цим усно заявив інспектору. Але інспектор ДАІ відібрав у нього протокол і відмовився відбирати пояснення у того водія, а на його вимогу надати копію цього протоколу, відмовив у видачі копії, чим порушив вимоги ст.254 КУпАП. Натомість надав лише копію постанови, яка оскаржується. А так як він вважав, що не створював нікому перешкод та аварійної ситуації, тому і вимагав у інспектора, щоб він відібрав пояснення у водія, але він відмовив і, поки вони з ним розмовляли, той водій поїхав. Інспектор показав лише відео моменту, коли водій заїжджав на АЗС, але на ньому ніяких порушень не зафіксовано. При цьому на його вимогу, не надав жодного документа на прилад, яким він фіксував.

Він вважає, що постанова від 22.12.2014 року серії ПСІ № 786890 не відповідає вимогам ст.ст. 283,285 КУпАП, а також фактичним обставинам, постановлена з порушенням вимог ст. 254,258 КУпАП, тому підлягає до скасування.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи те, що відповідачі були належним чином повідомлені про розгляд справи та не повідомили суд про причини неявки, суд вважає за можливе розглядати дану справу за їх відсутності на підставі поданих доказів, що передбачено ч. 4 ст. 128 КАС України.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 41 КАС України, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність в його вчиненні особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративне правопорушення, підлягають доказуванню передбаченим законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об'єктивному досліджені всіх обставин у їх сукупності та на законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з'ясовуванню, чи було вчинене адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності, постанова у справі повинна бути законною та обґрунтованою.

Відповідно до п.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності об'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не можуть ґрунтуватися на припущеннях усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачиться на її користь.

Судом встановлено, що 22.12.2014 року інспектор ВДАІ Бичок М.С. виніс постанову, згідно якої ОСОБА_1 22.12.2014 року керуючи автомобілем SCANIA н.з. НОМЕР_1, 22.12.2014 року на 247 км автодороги Київ-Одеса, виїжджаючи з другорядної дороги Ульяновськ - Миколаїв на головну Київ-Одеса, не пропустив автомобіль VOLKSWAGEN Т4, який рухався по головній дорозі, чим порушив п.п. 16.11 ПДР України. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 грн.

Позивач вважає протокол та постанову незаконними та категорично заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення. Вказав на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності та він не порушував правил дорожнього руху.

Крім цього постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП України, а саме, постанова повинна містити найменування органу ( посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У постанові не зазначено повні анкетні дані ОСОБА_1 - не вказано місце народження, освіта, громадянство, сімейний стан.

У постанові ПС1 № 786890 від 22.12.2014 року не зазначено місце розгляду, юридичної адреси органу, який виніс постанову.

В резолютивній частині постанови не зазначено, що ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, а лише вказано " застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді 500 (п'ятсот) грн.".

Також інспектором ВДАІ при винесені постанови було порушено вимоги ст. 280 КУпАП відповідно до якої орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність…"

З тексту постанови не зрозуміло які обставини інспектором ДАІ були враховані, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 при застосуванні санкції передбаченої ст.122 ч.2 КУпАП.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню з одночасним закриттям провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 8, 11, 71, 94, 99, 159, 160-163, 171-2 КАС України, ст. 140, 251, 256, 287, 288 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, інспектора ДПС взводу обслуговування спеціалізованого посту роти ДПС Бичок Михайла Сергійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора ДПС взводу обслуговування спеціалізованого посту роти ДПС Бичок Михайла Сергійовича та скасувати постанову серії ПС1 № 786890 від 22.12.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 грн.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя