Справа № 807/3051/14
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2015 рокум. Ужгород№ 807/3051/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання - Штефанюк Н.І.

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області про визнання протоколу про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2014 року, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 03 вересня 2014 року № 348-11, акту перевірки від 03 вересня 2014 року та припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 03 вересня 2014 року протиправними та їх скасування, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 15 січня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 20 січня 2015 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовною заявою ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області, якою просить суд: "1. Визнати неправомірними (незаконними) та скасувати протокол про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2014 року, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 03 вересня 2014 року № 384-11, акт перевірки від 03 вересня 2014 року та припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 03 вересня 2014 року інспекції Державного архітектурно-будівельну контролю в Закарпатській області неправомірними (незаконними). 2. Покласти на відповідача відшкодування судових витрат на мою користь".

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач як фізична особа є власником земельної ділянки, на якій будує багатоквартирний будинок. З метою укріплення земельної ділянки позивачем було зведено підпірну стінку. Вказана стіна є незалежною та не з'єднана із будинком, що будується, є самостійним елементом. Під час здійснення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил - відповідачем зроблено висновок, що передбачена проектною документацією залізобетонна споруда (підпірна стінка, яка використовується для запобігання зсувним процесам) збудована за межами земельної ділянки громадянина ОСОБА_1, що є самочинним будівництвом. Вказаний висновок позивачем був зроблений на підставі інформації, що надійшла від Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області. При цьому відповідачем не було встановлено на скільки виступає дана стінка та конкретно якими засобами було встановлено і зафіксовано дане порушення. Позивач звертає увагу суду, що в документах відповідача за результатами перевірки жодним чином не йдеться про порушення саме при будівництві самого будинку. Позивач вказує на протиправність перевірки, оскільки її результати та винесені приписи не відповідають виявленим порушенням.

Під час судового розгляду позивач та його представник позовну заяву підтримали повністю та просили її задовольнити.

У судовому засіданні, що проходило 27 жовтня 2015 року представник відповідача позовну заяву заперечив повністю. Зокрема вказав на те, що відповідач позбавлений законодавчовстановленої можливості здійснювати відповідні дії щодо встановлення меж земельної ділянки, в тому числі й встановлення виходу за межі наданої забудівнику земельної ділянки. Такі факти встановлюються виключно на підставі інформації, що надається відповідними компетентними органами. В даному випадку висновок про те, що встановлена позивачем та передбачена проектною документацією залізобетонна споруда (підпірна стінка, яка використовується для запобігання зсувним процесам) збудована за межами земельної ділянки громадянина ОСОБА_1, був зроблений на підставі інформації, що надійшла від Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області. Крім того, представник відповідача вказав на те, що позивачем не було дотримано відставні між запроектованим житловим будинком та існуючим будинком. Також відповідач вказав, що позивачем не розроблений комплексний проект благоустрою земельної ділянки, не надано розрахунку нормативної кількості місць для тимчасової парковки транспорту.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.а.с. 60, 61) станом на 15 січня 2015 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області не припинена (не ліквідована), а знаходиться лише у стані припинення.

З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК № 015-00571, позивач є власником земельної ділянки площею 0,05 га, яка розташована у АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 10, 11).

03 вересня 2014 року головним державним інспектором відділу контролю за будівництвом об'єктів № 1, управління № 1 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області Буяновою С.В. проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_1, за результатами якої був складений відповідний акт (далі по тексту - акт перевірки) (а.с. 19).

Зокрема актом перевірки зафіксовано, що назва та місцезнаходження об'єкта будівництва є будівництво багатоквартирного житлового будинку (12 кв.) по вул. Високій, № 1 в м. Ужгороді. Встановлено, що були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 30 жовтня 2013 року № 283/2013 (а.с. 19 (на звороті)).

Цим же актом перевірки зафіксовано, що згідно листа Інспекції сільського господарства в Закарпатській області від 20 серпня 2014 року за № 04/3306, встановлено, що передбачена проектною документацією залізобетонна споруда (підпірна стінка, яка використовується для запобігання зсувним процесам) збудована за межами земельної ділянки гр. ОСОБА_1, що є самочинним будівництвом та порушенням п. 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466. Також встановлено, що недотримано відстань між житловими будинками (згідно проектної документації відстань між запроектованим житловим будинком та існуючим будинком складає - 8,2 м), чим порушено: п. 6 Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 30 жовтня 2013 року № 283/2013 та п. 3.13 ДБН 360-92** "Планування і забудова міських і сільських поселень"; - не розроблений комплексний проект благоустрою земельної ділянки, не надано розрахунку нормативної кількості місць для тимчасової парковки транспорту (розрахунок кількості машин на генплані, озеленення, доступ маломобільних груп населення), чим порушено п. 9, п. 11 Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 30 жовтня 2013 року за № 283/2013 та п. 3.15, п. 3.16 ДБН 360-92** "Планування і забудова міських і сільських поселень".

03 вересня 2014 року особою, що здійснила перевірку був виданий припис № 384-П про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Відповідно до вказаного припису за порушення п. 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (передбачена проектною документацією залізобетонна споруда (підпірна стінка, яка використовується для запобігання зсувним процесам) збудована за межами наданої для будівництва земельної ділянки гр. ОСОБА_1, що є самочинним будівництвом) (а.с. 23). Вказаним приписом вимагалось від позивача до 03 грудня 2014 року усунути виявлені порушення у відповідності до вимог законодавства.

03 вересня 2014 року особою, що здійснила перевірку був виданий припис № 385-П про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Вказаний припис був виданий у зв'язку з тим, що за результатами позапланової перевірки, проведеної на будівництві багатоквартирного житлового будинку (12 кв.) по вул. Високій у м. Ужгороді встановлено, що передбачена проектною документацією залізобетонна споруда (підпірна стінка, яка використовується для запобігання зсувним процесам) збудована за межами наданої для будівництва земельної ділянки гр. ОСОБА_1, що є самочинним будівництвом. Разом з тим встановлено, що не дотримано відстань між житловими будинками (згідно проектної документації відстань між запроектованим житловим будинком та існуючим будинком складає - 8,2 м) та не розроблений комплексний проект благоустрою земельної ділянки, не надано розрахунок нормативної кількості місць для тимчасової парковки транспорту ( розрахунок кількості машин на генплані, озеленення, доступ маломобільних груп населення) (а.с.а.с 21 (на звороті), 22). Вказаним приписом вимагалось від позивача зупинити виконання будівельних робіт негайно.

Крім того, 03 вересня 2014 року був складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого у позивача виявлено адміністративне правопорушення, що передбачене статтею 96 частиною 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.а.с. 20, 21).

Відповідно до постанови № 382 від 15 вересня 2014 року по справі про адміністративне правопорушення, позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачений статтею 96 частиною 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 24).

Щодо позовної заяви у частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування протоколу про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2014 року та акту перевірки від 03 вересня 2014 року.

Відповідно до статті 17 частини 1 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Частиною 2 пунктом 1 вказаної статті, визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм інформації про виявлені порушення. Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що фіксує вчинення певним суб'єктом адміністративного правопорушення. В даному випадку, акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта та, відповідно не є актом індивідуальної дії у розумінні статті 17 частини 1 КАС України.

Обов'язковою ознакою рішень суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті (протоколі про адміністративне правопорушення), не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Водночас, інформація органу, що викладена в акті (протоколі про адміністративне правопорушення) є лише висновком органу, зазначення якого в акті перевірки (протоколі про адміністративне правопорушення) не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта (протоколу про адміністративне правопорушення) можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта (протоколу про адміністративне правопорушення). Отже, предметом оскарження є дії чи бездіяльність чи рішення суб'єкта владних повноважень, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи.

Враховуючи викладене, Закарпатський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, діяльність яких перевірялися, тому такі не можуть бути предметом спору. Акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення є носієм інформації про виявлені органом порушення вимог законодавства, документом, на підставі яких приймається відповідне рішення органу, а тому оцінка акта та протоколу про адміністративне правопорушення, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження відповідного рішення, прийнятого на підставі такого акта чи протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція щодо оскарження актів перевірок висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 вересня 2013 року ухвалена у справі № 21-237а13, а відтак відповідно до статті 2442 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Оскільки складений за результатами проведення вказаної перевірки відповідний акт, що оскаржується та протокол про адміністративне правопорушення, не породжує для позивача жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав, а носить виключно інформативний характер, то такі не можуть бути визнані протиправними та скасовані.

Щодо позовної заяви у частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 03 вересня 2014 року № 384-11 та припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 03 вересня 2014 року інспекції Державного архітектурно-будівельну контролю в Закарпатській області.

Відповідно до Містобудівних умов та обмежень земельної ділянки № 283/2013 (а.с.а.с. 62, 63) мінімально допустимі відстані від об'єктів, які проектуються, до існуючих будинків та споруд провинні становити 8,0 м, згідно будівельних норм; вимоги щодо благоустрою (в тому числі щодо відведення благоустрою) - розробити комплексний проект благоустрою земельної ділянки та прилеглої території з розміщенням нормативної кількості стоянок, які розташувати з врахуванням мінімальної відстані від вікон житлового будинку (згідно вимог ДБН 360-92** "Планування і забудова міських і сільських поселень", п. 3.16); вимоги щодо забезпечення необхідною кількістю місць зберігання автотранспорту - генпланом передбачити розміщення нормативної кількості місць для тимчасової парковки транспорту мешканців за рахунок власної земельної ділянки та прилеглої території, мощення тротуарів передбачити з фігурних елементів, проїздів та парковок - асфальтобетон (пункти 6, 9 та 11).

Відповідно до вищевказаного акту перевірки від 03 вересня 2014 року, перевіркою було встановлено, що відстань між запроектованим житловим будинком та існуючим будинком складає 8,2 м, тобто більше, ніж передбачено вищенаведеними Містобудівними умовами та обмеженнями земельної ділянки № 283/2013.

Відповідно до експертного звіту щодо розгляду проектної документації в частині міцності, надійності та довговічності об'єкту будівництва № 07-1818-13, площа забудови становить 372 м кв на земельній ділянці 500 м.кв (а.с. 14).

Відповідно до схеми інженерних мереж та комунікацій на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (а.с. 16) запроектована будівля площею 372 м кв (30х12,40) знаходиться не на межі лінії забудови.

Таким чином, вищевказаними експертним звітом та схемою встановлено, що запроектована будівля за межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 - не виходить.

03 березня 2014 року за № ЗК 43 інспекцією ДАБК у Закарпатській області було зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт (а.с.а.с. 12, 13).

Відповідно до вказаної Декларації - основними показниками об'єкта будівництва є 12-ти квартирний житловий будинок з кількістю поверхів - 3+мансарда. Також наявні нежитлові приміщення загальною площею 289,04 м кв (підвальні та технічні приміщення) (а.с.а.с. 12 (на звороті), 13).

Відповідно до статті 41 частини 4 пунктів 2, 3 підпунктів "а" та "б" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема: складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Таким чином припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт може бути виданий лише у випадку коли такі саме роботи не відповідають вимогам законодавства: - будівельні норми не відповідають містобудівним умовам та обмеженням; будівельні норми не відповідають затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки; будівельні роботи виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Судом не встановлено підстав для видачі оскаржуваних приписів. Крім того, суд приймає до уваги те, що позивачеві рішенням Ужгородської міської ради від 19 грудня 2014 року за № 1583 (надано суду представником позивача у судовому засіданні) передано строком на три роки земельну ділянку площею 0,0277 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Високій, 23 "а" у м. Ужгороді (а.с. 65)

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 року, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис). Таким чином відповідач наділений правом складати лише один з двох приписів.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів даної справи вбачається, що відповідачем було складено два приписи, що в свою чергу суперечить вказаній вище нормі (пункту 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до статті 71 частини 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 2 частини 3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Таким чином оскаржувані приписи були видані всупереч вказаним вище критеріям.

На підставі наведеного та керуючись статтями 11, 70, 72, 86, 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області про визнання протоколу про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2014 року, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 03 вересня 2014 року № 348-11, акту перевірки від 03 вересня 2014 року та припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 03 вересня 2014 року протиправними та їх скасування - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати: припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області № 384-П про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03 вересня 2014 року; припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області № 385-П про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт від 03 вересня 2014 року.

У задоволенні позовної заяви в частині решти позовних вимог - відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 73,80 грн., що сплачені 25 вересня 2014 року відповідно до квитанції № через ПАТ Комінвестбанк".

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяС.Є. Гаврилко