Справа № 810/7170/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року 810/7170/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скрипки І.М., секретар судового засідання Маджар О.М., за участю:

представника позивача - Куприянського Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Калитянський експериментальний завод комбікормів і преміксів» до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

26 грудня 2014 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Калитянський експериментальний завод комбікормів і преміксів» (ПАТ «Калитянський експериментальний завод комбікормів і преміксів», товариство) із позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (ДПІ, Інспекція) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21 серпня 2014 року № та №.

Зазначали, що твердження відповідача про безтоварність операцій між позивачем і його контрагентом не відповідає дійсності. Звертали увагу на наявність у товариства усіх необхідних і належно оформлених первинних документів, які підтверджують реальність операцій, а також використання придбаного товару у власній господарській діяльності. Вказали, що платник податку не може нести відповідальність за порушення норм законодавства його контрагентом. Наголошували, що висновки за наслідками перевірки позивача ґрунтуються на акті про неможливість проведення зустрічної звірки іншого платника податку і не підтверджуються належними доказами.

Посилаючись на невідповідність висновків Акта перевірки реальним обставинам здійснення позивачем господарської діяльності, згідно з вимогами чинного законодавства, у тому числі Податкового кодексу України, просили визнати оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та скасувати їх.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судові засідання 9 січня 2015 року та 15 січня 2015 року не з'явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно; 15 січня 2015 року подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю прибуття у засідання; причин неможливості явки не зазначив, доказів поважності неприбуття у судове засідання не подав. Тому судом, зважаючи на повторну неявку представника ДПІ без поважних причин у судове засідання, враховуючи положення частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, протокольною ухвалою від 15 січня 2015 року, вирішено продовжувати розгляд справи без участі представника відповідача.

Документи, що витребовувалися судом ухвалою про відкриття провадження від 29 грудня 2014 року у податкового органу у строк до 8 січня 2015 року відповідачем до суду не надано. Також матеріали справи не містять і заперечення на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші докази, зокрема письмові, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи із такого.

Як вбачається з Акта від 6 серпня 2014 року №453/10-06-22-02/00951758 (т.1 а.с.78-93), у період з 30 липня 2014 року по 5 серпня 2014 року ДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Калитянський експериментальний завод комбікормів і преміксів» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Праймагро» за період з 1 жовтня 2011 року по 31 грудня 2011 року.

За висновками цього Акта, на переконання посадових осіб Інспекції, позивачем порушено вимоги:

1) пунктів 138.2, 138.4, 138.6, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України у зв'язку із відсутністю об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2011 рік в розмірі 137756 грн.;

2) пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України через відсутність об'єкта оподаткування з податку на додану вартість на загальну суму 119788 грн.;

3) пунктів 44.1, 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, підпункту 1.2 пункту 1, підпунктів 2.2, 2.13, 2.14, 2.15, 2.16, пункту 2 та підпункту 3.2 пункту 3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.

Такі висновки обґрунтовано констатацією податковим органом відсутності фактичного здійснення господарської діяльності позивача із ТОВ «Праймагро». Зокрема, вказано, що в товарно-транспортних накладних ТОВ «Праймагро» на перевезення товарів відсутні адреси пункту навантаження та пункту розвантаження товару, крім того, у ході перевірки не надано договорів укладених ТОВ «Праймагро» із перевізниками товарів. Також зроблено посилання на Акт Васильківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 5 грудня 2013 року №959/10-07-22-05-12/37237470 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Зелененьке» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків покупцями та постачальниками за період з 1 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2011 року», зокрема на відсутність відповідного контрагента за місцезнаходженням та непідтвердження реальності операцій контрагента позивача із іншими суб'єктами господарювання.

На підставі Акта перевірки 21 серпня 2014 року відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме: №007382202, яким збільшено суму грошового зобов'язання із податку на додану вартість на 119788 грн. за основним платежем і на 59894 грн. за штрафними санкціями; №, згідно якого збільшено суму грошового зобов'язання із податку на прибуток підприємств на 137756 грн. за основним платежем (т.1 а.с.94-95).

Вказані повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку.

Однак, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області у рішенні від 20 листопада 2014 року №376/10/10-36-10-01-04/1050 та Державною фіскальною службою України у рішенні від 19 грудня 2014 року №9036/6/99-99-10-01-25 такі податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарги - без задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Калитянський експериментальний завод комбікормів і преміксів» є юридичною особою, зареєстроване 14 червня 1994 року, тобто є суб'єктом господарської діяльності (т.1 а.с.13).

Основним видом діяльності товариства є виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах.

У ході судового розгляду встановлено, що 8 квітня 2012 року між ПАТ «Калитянський експериментальний завод комбікормів і преміксів» (покупець) та ТОВ «Праймагро» (постачальник) укладено договір поставки №08/04/11-0 (т.1 а.с.14-18), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити в обумовлений цим договором термін предмет поставки (товар) у власність покупця, а покупець - прийняти предмет поставки та сплатити за нього грошову суму, передбачену умовами цього договору. Предметом поставки є визначені родовими ознаками товари, перелік та вимоги до якості яких зазначені в додатку №1 до цього договору (згідно додатку: макуха соєва, макуха соняшникова, пшениця, кукурудза, ямінь, овес, висівки пшеничні, шрот соєвий та соняшниковий). Асортимент, кількість, вимоги до якості та пакування товарів, ціна, умови оплати та термін поставки вказується у специфікації, яка узгоджується та підписується сторонами перед поставкою і є невід'ємною частиною цього договору. Місцем поставки товару є склад покупця, що знаходиться за адресою: вул. Перемоги, 2, смт. Калита Броварського району Київської області. Разом з товаром постачальник зобов'язується передати покупцю наступні документи: товарно-транспортну накладну, видаткову накладну, податкову накладну, рахунок-фактуру, свідоцтво про якість, ветеринарне свідоцтво, протокол чи висновок експертизи про відсутність в товарі ГМО (для товарів рослинного та тваринного походження). Товари допускаються до розвантаження та приймаються тільки після перевірки якості лабораторією покупця. Оплата товару здійснюється покупцем на розрахунковий рахунок продавця протягом чотирнадцяти календарних днів із моменту отримання товару, якщо сторони не домовляться про інше.

Судом з'ясовано, що у період, який перевірявся податковим органом, ТОВ «Праймагро» поставляло товариству «Калитянський експериментальний завод комбікормів і преміксів» на підставі названого договору макуху соєву та соняшникову.

З метою підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем подано до суду належним чином засвідчені копії наступних документів:

- специфікації №1 від 12 квітня 2011 року, №2 від 20 травня 2011 року, №3 від 15 червня 2011 року, №4 від 21 червня 2011 року, №5 від 29 червня 2011 року, №9 від 4 листопада 2011 року (т.1 а.с.20-26);

- видаткові накладні №476 від 19 жовтня 2011 року, №482 від 21 жовтня 2011 року, №483 від 21 жовтня 2011 року, №494 від 24 жовтня 2011 року, №497 від 25 жовтня 2011 року, №511 та №505 від 27 жовтня 2011 року, №521 та №522 від 31 жовтня 2011 року (т.1 а.с.27-35);

- податкові накладні №99 та №103 від 31 жовтня 2011 року, №80 та №79 від 27 жовтня 2011 року, №74 від 25 жовтня 2011 року, №70 від 24 жовтня 2011 року, № 58 та №57 від 21 жовтня 2011 року, №46 від 19 жовтня 2011 року (т.1 а.с.45-53);

- платіжні доручення (т.1 а.с.64-73, а.с.154-182);

- рахунки на оплату №456 від 19 жовтня 2011 року, №461 від 21 жовтня 2011 року, №462 від 21 жовтня 2011 року, №474 від 24 жовтня 2011 року, №485 та №489 від 27 жовтня 2011 року, №495 від 31 жовтня 2011 року (т.1 а.с.147-153);

- товарно-транспортні накладні типової форми №1-ТН №856926 від 22 жовтня 2011 року, №974808 від 18 жовтня 2011 року, №974809 від 20 жовтня 2011 року, №433244 від 20 жовтня 2011 року, №974812 від 30 жовтня 2011 року, №448551 від 30 жовтня 2011 року, №974811 від 26 жовтня 2011 року, №433246 від 24 жовтня 2011 року, №448551 від 26 жовтня 2011 року (т.1 а.с.36-44).

На засвідчення наявності документів, підтверджуючих якість придбаної у контрагента продукції, позивачем надано копії ветеринарних свідоцтв та копії посвідчень про якість на макуху соєву та соняшникову (т.1 а.с.54-58, а.с.106-110, а.с.183-184).

Також позивачем подано витяг із журналу реєстрації довіреностей (т.1 а.с.74-77), реєстри накладних на прийняття сировини з визначенням якості по середньодобовому зразку (т.1 а.с.111-114), витяг із журналу реєстрації зважування вантажу на автомобільних вагах по парним числам за 2010-2011 роки та витяг із журналу реєстрації зважування вантажу на автомобільних вагах по непарним числам за 2010-2011 роки на засвідчення приймання відповідного товару на складі товариства (т.1 а.с.186-198).

З метою підтвердження використання придбаного товару у власній господарській діяльності позивачем надано копії вимог-накладних на відпуск сировини зі складу у виробництво для виробництва комбікормів за рецептом, копії рапортів про виробництво комбікормів і використання сировини у комбікормовому підрозділі та звіти про рух хлібопродуктів і тари на елеваторах і складах (т.1 а.с.199-237).

Як доказ відображення операцій здійснених із ТОВ «Праймагро» у бухгалтерському обліку позивача товариством подано до суду картку рахунку 631 за жовтень 2011 року (т.1 а.с.62-63).

Під час судового розгляду встановлено, що ПАТ «Калитянський експериментальний завод комбікормів і преміксів», з метою запобігання укладенню правочину із недобросовісним суб'єктом господарювання, учинило низку дій щодо перевірки правосуб'єктності та добросовісності ТОВ «Праймагро» (у подальшому перейменоване у ТОВ «Зелененьке»), зокрема отримали копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і копію свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість (т.1 а.с.130-131, 137).

Також, на засвідчення того, що податковим органом уже було проведено перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період співпраці із ТОВ «Праймагро» і порушень за операціями із таким контрагентом встановлено не було позивачем подано копію Акта про результати планової виїзної перевірки ПАТ «Калитянський експериментальний завод комбікормів і преміксів» за період з 1 липня 2011 року по 31 грудня 2012 року (т.2 а.с.1-41).

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд констатує, що в силу положень статей 185, 187, 198, 200, 201 Податкового кодексу України право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за сукупності таких елементів: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обов'язкові реквізити).

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та формування податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Платники податку на прибуток, об'єкт, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначаються розділом 3 Податкового кодексу України.

За правилами статті 149 Податкового кодексу України податковою базою для цілей оподаткування податком на прибуток визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що прибуток із джерелом походження з України та за її межами визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу;

За визначенням підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України витрати у розумінні цього кодексу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником).

До складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, входять: витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, згідно з підпунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом 2 цього Кодексу.

За нормами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції судом з'ясовувалися, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; зв'язок між фактом придбання товарів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків.

Зазначена норма поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків витрат для визначення податку на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість; податковий кредит та валові витрати вважаються сформованими правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

При цьому, з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України, саме на такі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій визначено первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та підтверджують їх здійснення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (стаття 9 Закону України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні»).

Витрати для цілей визначення податкового кредиту із податку на додану вартість і об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів, робіт чи послуг або в разі якщо придбані товари, роботи чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та враховуватися при визначенні податкових зобов'язань із податку на прибуток навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Також суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення, на підставі якого визначаються податкові зобов'язання платника податків, приймається податковим органом за результатами безпосередньої оцінки фінансово-господарських документів, активів та інших обставин господарської діяльності особи, з дотриманням визначеної законом процедури, висновки податкового органу не можуть ґрунтуватися на неперевірених припущеннях чи суб'єктивних думках посадових осіб інших податкових органів, а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись документально.

Наявність певної інформації, одержаної від інших підрозділів податкової служби чи з інформаційних систем державної податкової служби, що не оформлена рішеннями суб'єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише підставу для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не є беззаперечним доказом того факту, що в дійсності платнику податків його контрагентом ніякі товари не постачались.

Крім того, обов'язок сплачувати податки і збори та відповідальність за порушення податкового законодавства є персоніфікованим. Визначення податкових зобов'язань платнику податків не може ставитись у пряму залежність від виконання податкових обов'язків його контрагентом. Тобто, в основу притягнення позивача до податкової відповідальності не може бути покладено висновок Акта про неможливість проведення зустрічної звірки його контрагента без фактичного встановлення порушень податкового законодавства самим позивачем.

Суд враховує вимоги статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», згідно з якою відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і були внесені до нього, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на момент вчинення та виконання господарського договору ТОВ «Праймагро» було належним чином зареєстрованою юридичною особою, мало право укладати правочини, було зареєстроване платником податку на додану вартість і мало право виписувати податкові накладні.

Стосовно товарно-транспортних накладних, то суд звертає увагу, що, по-перше, щодо відсутності у таких документах відомостей про адреси пункту навантаження та пункту розвантаження, то у ході судового розгляду встановлено відсутність у цих документах лише інформації про найменування вулиць та номерів будівель, у той же час наявні назви населених пунктів навантаження та розвантаження; по-друге, товарно-транспортні накладні є документами, що засвідчують факт перевезення товарів, однак не є первинними документами, при цьому, надані до суду примірники товарно-транспортних накладних містять необхідні дані для підтвердження факту перевезення придбаного позивачем у ТОВ «Праймагро» товару. До того ж, обов'язок транспортування покладався на контрагента позивача, ним і виконувався, а тому позивач не був зобов'язаний отримувати та зберігати договори транспортування, укладені ТОВ «Праймагро» із відповідними перевізниками.

Судом також встановлено, що податкові накладні та первинні документи за операціями позивача із ТОВ «Праймагро» відповідають вимогам чинного законодавства. Доказів, які б вказували на недійсність чи підробку таких документів або їх невідповідність нормативно-правовим актам Інспекція суду не надала.

За таких обставин вбачається, що твердження про безтоварність ґрунтується на припущеннях, відповідачем не доведено відсутності операції із придбання продукції, а доводи позивача про дійсність правочину належними доказами не спростовуються.

За недоведеності відповідачем того, що контрагентом позивача товари не поставлялись, висновки податкового органу є безпідставними.

Таким чином, доводи податкового органу про заниження позивачем податкового зобов'язання із податку на додану вартість у ході судового розгляду не підтвердились.

У той же час, суд, на підставі оцінки наявних у справі матеріалів та доказів у їх сукупності, встановив, що факт здійснення операції із поставки товарів, оплати їх вартості, використання у господарській діяльності товариства ПАТ «Калитянський експериментальний завод комбікормів і преміксів», відображення у податковому та бухгалтерському обліку підтверджується документально; такі операції спричинили реальні зміни у майновому стані позивача та відповідають основному виду діяльності товариства; надані позивачем докази є переконливими для твердження про реальність господарських операцій.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Суд наголошує, що у цьому випадку податковий орган не довів відсутності здійснення господарських операцій та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

На підставі викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Як встановлює частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 487,20 грн. згідно квитанції №1380 від 26 грудня 2014 року, доказів понесення інших судових витрат не надано. Тому, судові витрати щодо сплати судового збору у вказаній сумі підлягають присудженню на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області № від 21 серпня 2014 року та № від 21 серпня 2014 року.

Стягнути із Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Калитянський експериментальний завод комбікормів і преміксів» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 20 січня 2015 р.