Справа № 809/1102/13-а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року Справа № 876/9997/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортник-2» про стягнення надміру виплаченої пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

05.04.2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про стягнення надміру виплаченої пенсії у розмірі 36468,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.02.1999 року, ОСОБА_1, який перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області, було призначено пенсію за віком, однак внаслідок того, що призначення пенсії проводилось на підставі невірно виданої довідки про заробіток, йому було виплачено пенсію надміру.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на те, що внаслідок того, що призначення пенсії проводилось на підставі невірно виданої довідки про заробіток, виникла переплата пенсії ОСОБА_1 в сумі 36468,55 грн. Відповідно до статуту ТзОВ «Транспортник-2» з моменту державної реєстрації товариство є повним правонаступником всіх прав і обов'язків ЗАТ «Транспортник-1», а тому зобов'язане відшкодувати суму надміру виплаченої пенсії.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються заявлені ним позовні вимоги, а ТзОВ «Транспортник-2» не є правонаступником ВАТ «Транспортник», тому не зобов'язане відшкодовувати суми надміру виплаченої пенсії .

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що актом зустрічної перевірки документів про заробітну плату ОСОБА_1 №2174 від 14.12.2012 року підтверджено невірність видачі довідки від 1999 року та від ТзОВ «Транспортник-2» витребувано нову довідку про заробіток, згідно яких встановлено переплату пенсії на суму 34 468, 55 грн. за період з січня 2004 року по січень 2013 року (а.с.6-9).

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернені пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ в судовому порядку.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Вимоги наведеної норми кореспондують положення частини другої статті 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. В іншому випадку, вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вищевикладена правова позиція суду апеляційної інстанції узгоджується із судовою практикою Вищого адміністративного суду України (ухвала від 18.03.2014 року у справі №К/9991/63447/12) та відповідає судовій практиці Верховного Суду України (постанова від 18.06.2013 року), яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

В даному випадку, колегія суддів вважає за необхідне застосувати у спірних правовідносинах п.1 ч.1 ст.157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись вищенаведеним, позивачу слід роз`яснити, що він має право, для вирішення спірних правовідносин, звернутися до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 157, 160, 195, 197, 198 п.4, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області задовольнити частково, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року у справі №809/1102/13-а - скасувати.

Провадження у справі №809/1102/13-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортник-2» про стягнення надміру виплаченої пенсії - закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

В.С.Затолочний