Справа № 802/3778/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3778/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н.Л.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

14 січня 2015 року

м. Вінниця
Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білоуса О.В.
суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.
за участю секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.
за участю представників сторін:
відповідача: Кривіцького М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення коштів ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що йому виплачено вихідну допомогу не повному обсязі. Вважаючи такі дії неправомірними, просив визнати їх протиправними та зобов`язати нарахувати і виплатити грошову допомогу при звільненні у збільшеному розмірі.
Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року позов задоволено частково. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просив постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року скасувати, дав пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.
Позивач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, з якої вбачається, що апеляційну скаргу він не визнає у повному обсязі, проти її задоволення заперечує, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, а справу розглядати без його участі.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).
Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №189 від 03.10.2014р. підполковника медичної служби ОСОБА_1 звільнено наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.09.2014р. №543 ч.6 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби у запас за пунктом "б" ( за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу, виключено із списків особового складу частини на всіх видів забезпечення (а.с.10).
З наданої суду довідки в/ч НОМЕР_1 від 16.10.2014р. за вих. №342 вбачається, що грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 8372,74 грн., у що входить оклад за військовим званням - 130 грн., посадовий оклад - 1436 грн., відсоткова надбавка за вислугу років 40% - 626,40 грн., надбавка за кваліфікаційну категорію медпрацівника 7,5% - 107,70 грн., надбавка за охорону таємниці 15% - 215,40 грн., премія 90% -1292 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 65% - 1425,06 грн., щомісячна додаткова грошова винагорода 60% - 3139,78 грн. (а.с.12).
Згідно з листом в/ч НОМЕР_1 від 17.10.2014р. з вих. №2349 позивача проінформовано про те, що наказом Міністерства Оборони України від 11.06.2008р. №260 особам офіцерського окладу у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повний календарний рік. З матеріалів зазначеної довідки також убачається, що фактично при звільненні позивачу виплачено вихідну допомогу в сумі 75877,92 грн., до якої входить оклад за військовим званням 130 грн., посадовий оклад становить 1436 грн., відсоткова надбавка за вислугу років 40% - 626,40 грн., надбавка за кваліфікаційну категорію мед.працівника 7,5% - 107,70 грн., надбавка за охорону таємниці 15% - 215,40 грн., премія 90% - 1292 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 65% - 1425,06 грн. всього грошове забезпечення становить 5232,96 грн., на підставі чого, 5232,96 грн. *50% *29 років =75877,92 грн.(а.с.11).
Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що частиною 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" закріплено обов`язок держави гарантувати військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч. 2, 3, 4 зазначеної норми Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Аналогічно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. №1294 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Зі змісту ч.3 та ч.4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" слідує, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Отже, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення та визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Судом першої інстанції встановлено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 8372,74 грн., а саме оклад за військовим званням - 130 грн., посадовий оклад - 1436 грн., відсоткова надбавка за вислугу років 40% - 626,40 грн., надбавка за кваліфікаційну категорію мед.працівника 7,5% - 107,70 грн., надбавка за охорону таємниці 15% - 215,40 грн., премія 90% -1292 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 65% - 1425,06 грн., щомісячна додаткова грошова винагорода 60% - 3139,78 грн., що підтверджується довідкою виданою в/ч НОМЕР_1 від 16.10.2014р. за вих. №342.
Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Водночас, положення постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 р. №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" встановлюють щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям, які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення з військовослужбовцям Збройних Сил з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Як вбачається із наданих до суду доказів, на виконання зазначеної норми, позивачу нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% в сумі 3139,78 грн., тобто, починаючи з 01.01.2014р. в/ч НОМЕР_1 виконано норму в частині нарахування та виплати щомісячної додаткової грошової винагороди.
В той же час, при нарахуванні вихідної допомоги фактично враховано грошове забезпечення в сумі 5232,96 грн., зокрема оклад за військовим званням - 130 грн., посадовий оклад становить - 1436 грн., відсоткова надбавка за вислугу років 40% - 626,40 грн., надбавка за кваліфікаційну категорію мед.працівника 7,5% - 107,70 грн., надбавка за охорону таємниці 15% - 215,40 грн., премія 90% - 1292 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 65% - 1425,06 грн., з урахуванням чого позивачу виплачено (5232,96 грн. *50% *29 років) 75877,92 грн., зазначене стверджується листом в/ч НОМЕР_1 від 17.10.2014р. з вих. № 2349.
Тобто, при визначені грошового забезпечення при виплаті вихідної допомоги ОСОБА_1 не враховано щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60%, натомість враховано приписи ч.2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за яким особам офіцерського окладу у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повний календарний рік.
Починаючи з 01.01.2014р. виплата позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% мала постійний характер, відтак розрахунок грошової допомоги при звільненні повинен був проводитись з урахуванням зазначеної допомоги. Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.
На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року - без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 січня 2015 року .

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.