Справа № 2-а-7249/08/1570
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а-7249/08/1570

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представника позивача Поліщук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19.02.2010 року за позовом Науково-дослідного проектно-конструкторського інституту Морського флоту України "Укр НДІМФ" з дослідним виробництвом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2008 року Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут Морського флоту України "Укр НДІМФ" з дослідним виробництвом звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що податковим органом не дотримано вимоги щодо порядку проведення перевірок суб'єкта господарювання та належного встановлення фактів наявності порушень податкового законодавства, у зв'язку з чим у Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси не було належних підстав для прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень, оскільки факт наявності порушень податковим органом законодавства при проведенні перевірок та неналежне оформлення актів за їх наслідками свідчить про неможливість покладення наведених в актах перевірки висновків в основу прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень про донарахування позивачу податку на прибуток та застосування санкцій з цього податку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19.02.2010 року позов задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси від 14.03.2008р. №/1, №/1, №/1, №/1, №/1, №/1, №/1, №/1, №/1.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2011 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2010 року без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.03.2014 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси задоволено частково, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2011 у справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При цьому суд касаційної інстанції скасовуючи ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зазначив про необхідність перевірки обставин, які слугували підставою для застосування штрафних санкцій за оспорюваними рішеннями ДПІ.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 24.12.2007р. старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу адміністрування податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Приморському районі м. Одеси були проведені невиїзні документальні перевірки податкової звітності з податку на прибуток Науково-дослідного проектно-конструкторського інституту Морського флоту України «УкрНДІМФ».

За наслідками проведення перевірок встановлено порушення позивачем, на думку відповідача, вимог пп.7.8.2 п.7.8 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР, п.3.1. ст.3 Порядку заповнення декларації з податку на прибуток підприємств», затвердженого Наказом ДПА України від 29.03.2003р. №143, та пп.4.2.2 п.4.2 ст.4, пп.17.1.4 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-ІІІ від 21.12.2000р., а саме: Науково-дослідним проектно-конструкторським інститутом Морського флоту України «УкрНДІМФ» за звітні періоди з 9 місяців 2005 року по 1 півріччя 2007 року в р.20 Декларації про прибуток підприємства відсутнє нарахування авансового платежу податку на прибуток у розмірі ставки, встановленої п.10.1 ст.10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження нарахування авансового внеску податку на прибуток, який не був сплачений до бюджету.

ДПІ у Приморському районі м. Одеси були складені акти № 11487/01126996/15-01, № 11486/01126996/15-01, № 11485/01126996/15-01, № 11484/01126996/15-01, № 11483/01126996/15-01, № 11482/01126996/15-01, № 11481/01126996/15-01, № 11480/01126996/15-01 від 24.12.2007р. «Про перевірку податкової звітності з податку на прибуток», на підставі яких 25.12.2007р. прийняті податкові повідомлення-рішення щодо визначення податкового зобов'язання по податку на прибуток, зокрема: №/0 у загальній сумі 17904грн., з яких 5968грн.- основний платіж, 11936грн. штрафні (фінансові) санкції; №/0 у загальній сумі 8850 грн., з яких 2950грн.- основний платіж, 5900 грн. штрафні (фінансові) санкції; №/0 у загальній сумі 7725 грн., з яких 2575грн.- основний платіж, 5150 грн. штрафні (фінансові) санкції; №/0 у загальній сумі 7500 грн., з яких 2500грн.- основний платіж, 5000 грн. штрафні (фінансові) санкції; №/0 у загальній сумі 12825грн., з яких 4275грн.- основний платіж, 8550 грн. штрафні (фінансові) санкції; №/0 у загальній сумі 11343грн., з яких 3781грн.- основний платіж, 7562 грн. штрафні (фінансові) санкції; №/0 у загальній сумі 2625 грн., з яких 875грн.- основний платіж, 1750 грн. штрафні (фінансові) санкції; №/0 у загальній сумі 3360 грн., з яких 1120грн.- основний платіж, 2240 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги та проаналалізувавши норми діючого законодавства судова колегія апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана постанова винесена без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи апелянта не спростовують висновків, зазначених у оскаржуваному рішенні.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України від 21.12.2000р. № 2181-Ш «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (із змінами та доповненнями) податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої декларації. Якщо у майбутніх податкових періодах платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Згідно пп. 4.2.2. п. 4 ст. 4 ЗУ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», на який посилається скаржник як підставу донарахування податку на прибуток, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо: в) контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 7.8.2. п.7.8. ст. 7 Закону України від 28.12.1994р.№ 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (із змінами та доповненнями) емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі ставки, встановлені п.10.1. ст. 10 цього Закону, нарахованої на суму дивідендів, призначених для виплати, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Відповідно до п.7.8.3. п.7.8. ст. 7 Закону України від 28.12.1994р.№ 334/94-ВР платник податку зменшує суму нарахованого податку на прибуток звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв'язку із нарахуванням дивідендів згідно з пп.7.8.2. цього пункту.

Відповідно до декларацій з податку на прибуток, поданий ДП «УкрНДІМФ» за звітні періоди третій, четвертий (рік) квартали 2005 року, перший, другий (півріччя), третій та четвертий (рік) квартали 2006 року, перший та другий (півріччя) квартали 2007 року у рядку 17 визначена сума податкових зобов'язань з податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету та є узгодженим податковим зобов'язанням платника податків. На момент проведення перевірки (грудень 2007 року) сума податкових зобов'язань платника податків ДП «УкрНДІМФ» у повному обсязі своєчасно була перерахована до бюджету, що підтверджено відповідними платіжними дорученнями. А за податкові періоди сума податкових зобов'язань мала від'ємне значення.

Судом першої інстанції під час розгляду справи у суді були дослідженні наявних у матеріалах справи акти перевірок № 11487/01126996/15-01 від 24.12.07р.; № 11486/01126996/15-01 від 24.12.07р.; № 11486/01126996/15-01 від 24.12.07р.; № 11484/01126996/15-01 від 24.12.07р.; № 11483/01126996/15-01 від 24.12.07р.; № 11482/01126996/15-01 від 24.12.07р.; № 11481/01126996/15-01 від 24.12.07р.; № 11480/01126996/15-01 від 24.12.07р.;

Як вбачається з цих актів «Про перевірку податкової звітності з податку на прибуток» встановлено, що на момент проведення перевірки та прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень термін сплати податку на прибуток за звітні податкові періоди (третій, четвертий (рік) квартали 2005 року, перший, другий (півріччя), третій та четвертий (рік) квартали 2006 року, перший та другий (півріччя) квартали 2007 року сплинув, податок на прибуток за означені звітні періоди мав від'ємне значення та був сплачений у повному обсязі у встановлені законодавством терміни, що свідчить про відсутність у податкового органу законодавчо визначених підстав для донарахування податкових зобов'язань з податку на прибуток та застосування штрафних (фінансових) санкцій з цього податку.

Окрім цього, відповідно до п. 3 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування в Україні» до податку на прибуток прирівняно дивіденди (платіж у вигляді частини прибутку (доходу), що здійснюється державними не корпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами. Системою оподаткування України не передбачено такого податку, як «авансовий внесок з податку на прибуток».

Пунктом 1.2 ст. 1 Закону N 2181 визначено, що податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Враховуючи викладене вище, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції , що авансовий внесок є складовою частиною зобов'язання з податку на прибуток, а не самостійним податком у розумінні п 1.2 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ.

До того ж, авансовий платіж з податку на прибуток не є дивідендами (платежем, що здійснюється державними не корпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами), отже не має підстав вважати його самостійним податком, збором (обов'язковим платежем).

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на пп. 7.8.4. п.7.8. ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181-Ш як на підставу донарахування зобов'язань з податку на прибуток та застосування штрафних (фінансових) санкцій судом апеляційної інстанції не приймається, оскільки зазначеною нормою передбачено, що у разі, коли за наслідками звітного періоду сума податкових зобов'язань платника податку має від'ємне значення, сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв'язку із нарахуванням дивідендів, додається у збільшення такого від'ємного значення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач повністю сплатив податкові зобов'язання по податку на прибуток, а донарахування ДПІ суми податкових зобов'язань фактично призвело до подвійного оподаткування підприємства.

Наявність від'ємного значення податкових зобов'язань з податку на прибуток (незалежно від його суми), визначеного платником податків ДП «УкрНДІМФ» у податкових деклараціях за звітні податкові періоди (третій, четвертий (рік) квартали 2005 року, перший, другий (півріччя), третій та четвертий (рік) квартали 2006 року, перший та другий (півріччя) квартали 2007 року, свідчить лише про те, що підстав для донарахування зобов'язань з податку на прибуток не має та відповідно не має також підстав для застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених пп.17.1.9. п.17 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами» від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ.

Підпунктом 17.1.9. ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ передбачено, що у разі коли платник податків здійснює продаж (відчуження) товарів (продукції) або здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати податку, збору (обов'язкового платежу), якщо відповідно до законодавства таке нарахування та сплата є обов'язковою передумовою такого продажу (відчуження) або виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від суми зобов'язання з такого податку, збору (обов'язкового платежу).

Враховуючи, що авансовий внесок є складовою частиною зобов'язання з податку на прибуток, а не самостійним податком, крім цього податок на прибуток не є податком, нарахування та сплата якого є обов'язковою передумовою здійснення продажу (відчуження) товарів (продукції) або здійснення виплати, тому штраф, передбачений зазначеною нормою не може бути застосований у разі донарахування податкових зобов'язань з податку на прибуток.

Таким чином, донарахування податкових зобов'язань з податку на прибуток з посиланням на порушення пп. 7.8.4. п.7.8. ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ та застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених пп. 17.1.9. ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ правомірно визнано судом першої інстанції безпідставним.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19.02.2010 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.01.2015 року

Головуючий: суддя Л.Є.Зуєва

суддя О.А.Шевчук

суддя А.Г.Федусик