Справа № 816/3400/14
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 р.Справа № 816/3400/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Пластун Л.В., Тарасовського С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2014р. по справі № 816/3400/14

за позовом ОСОБА_1

до Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області

про визнання протиправним та скасування розпорядження,стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Карлівської районної державної адміністрації № 06-к від 08.08.2014 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1".

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Скаржник зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, не вірно застосував до спірних правовідносин положення ст. 148, ст. 147, ч. 1 ст. 149 Кодексу законів про працю України та ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 призначена на посаду начальника відділу освіти Карлівської РДА розпорядженням в.о. голови Карлівської РДА № 672 від 09.10.2002 "Про призначення ОСОБА_1" з 10.10.2002 /а.с. 6/.

08.08.2014 головою Карлівської РДА видано розпорядження № 06-к "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1", яким оголошено догану ОСОБА_1, начальнику відділу освіти Карлівської РДА, за неналежне виконання посадових обов'язків, що полягало в не забезпеченні належного контролю за повнотою розрахунків по договорам про спільну діяльність /а.с. 53/.

Позивач не погодився з вказаним розпорядженням, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком сулу першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Частиною 1 статті 147-1 Кодексу законів про працю України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до статті 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 Кодексу законів про працю України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про державну службу" дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Судовим розгялдом встановлено, що оскаржуваним розпорядженням голови Карлівської РДА № 06-к від 08.08.2014 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1" оголошено догану ОСОБА_1, начальнику відділу освіти Карлівської РДА, за неналежне виконання посадових обов'язків, що полягало в не забезпеченні належного контролю за повнотою розрахунків по договорам про спільну діяльність /а.с. 53/.

Як вбачається з даного розпорядження, підставою для його прийняття була доповідна записка заступника голови райдержадміністрації Тарасовського С.М., яка за поясненнями представників відповідача була складена 10.07.2014 року, та акт про відмову надати письмові пояснення начальником відділу освіти райдержадміністрації ОСОБА_1 /а.с. 54, 57/.

Розпорядження голови Карлівської РДА № 06-к від 08.08.2014 обґрунтовано тим, що за договорами про спільну діяльність навчальні заклади отримують кошти на реєстраційні рахунки спеціального фонду централізованої бухгалтерії відділу освіти райдержадміністрації. Вивченням стану розрахунків встановлено, що школи району в 2013 році недоотримали від 160 тис. до 190 тис. гривень. У розпорядженні вказано, що неналежний контроль за переглядом школами угод про спільний обробіток землі призвів до недофінансування коштів школам району у 2014 році більш як 300 тис. грн. Вказані обставини розцінено відповідачем як неналежне виконання своїх посадових обов'язків та відсутність контролю з боку начальника відділу освіти райдержадміністрації ОСОБА_1, на яку згідно Положення про відділ освіти Карлівської РДА, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації від 18.07.2013 № 222 та Посадової інструкції начальника відділу освіти від 18.07.2013 покладено керівництво діяльністю відділом, персональну відповідальність за організацію, результати його роботи.

Відповідач зазначив, що позивачем було порушено вимоги п. 2.20, п. 5.3.1 Положення про відділ освіти Карлівської РДА, затвердженого розпорядженням голови Карлівської РДА № 222 від 18.07.2013 року, п. 2.1.12, п. 4.1.3 посадової інструкції начальника відділу освіти, затвердженого головою Карлівської РДА 18.07.2013 року.

Згідно підпункту 2.1.1 пункту 2.1 посадової інструкції начальника відділу освіти, затвердженого головою Карлівської РДА 18.07.2013 року, начальник відділу здійснює керівництво діяльністю відділу, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, сприяє створенню належних умов праці у відділі /а.с. 83-85/.

Відповідно до підпункту 2.1.12 пункту 2.1 начальник відділу освіти спрямовує та координує діяльність підзвітних установ.

Підпунктом 4.1.3 пункту 4.1 цієї посадової інструкції встановлено, що начальник відділу освіти несе відповідальність згідно з чинним законодавством за неякісне або несвоєчасне виконання посадових обов'язків, бездіяльність або невикористання наданих йому повноважень.

Згідно підпункту 5.3.1 пункту 5.3 Положення про відділ освіти Карлівської РДА, затвердженого розпорядженням голови Карлівської РДА № 222 від 18.07.2013 року /а.с. 86-89/, начальник відділу освіти здійснює керівництво діяльністю відділу, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, сприяє створенню належних умов праці у відділі.

Відповідно до пункту 2.20 Положення про відділ освіти Карлівської РДА, затвердженого розпорядженням голови Карлівської РДА № 222 від 18.07.2013 року, відділ освіти здійснює керівництво та контроль за діяльністю Карлівського районного методичного кабінету, групи централізованого господарського обслуговування, централізованої бухгалтерії, логопедичного пункту, навчальних закладів Карлівського району з питань навчання та виховання дітей дошкільного та шкільного віку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої ін. станції, що відділ освіти здійснює керівництво та контроль за діяльністю навчальних закладів Карлівського району виключно з питань навчання та виховання дітей дошкільного та шкільного віку. У свою чергу, укладення навчальними закладами району договорів про спільний обробіток земельних ділянок не відноситься до питань навчання та виховання дітей дошкільного та шкільного віку, а отже вказане питання не входить до сфери керівництва та контролю відділу освіти.

На виконання вимог ухвали суду від 17 вересня 2014 року суду першої інстанції, відповідачем надано письмовий розрахунок /а.с. 162/, у якому зазначено, що 29.11.2013 року на розширеному засіданні колегії Карлівської РДА за змістом доповіді позивача у 2012 році навчальні заклади району від оренди землі за договорами про спільну діяльність отримали 312699 грн., а за 10 місяців 2013 року надійшло 162538 грн., до кінця 2013 року при повному розрахунку навчальні заклади мають отримати 336533 грн. Отже, за змістом доповіді позивача 29.11.2013 року відповідачем зроблено висновок, що станом на 29.11.2013 року школи району в 2013 році недоотримали 173995 грн. В своєму розрахунку відповідач також зазначає, що згідно листа відділу освіти Карлівської РДА від 27.05.2014 № 563 за укладеними договорами навчальним закладам району повинно надійти кошти на загальну суму 356742,50 грн., відтак приходить до висновку, що заборгованість за 2013 рік станом на 02.07.2014 року склала 195799,50 грн.

З огляду на викладене, відповідач дійшов висновку, що школи району в 2013 році недоотримали від 160 тис. до 190 тис. гривень., у зв'язку з чим позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

При цьому слід зазначити, що у листі відділу освіти Карлівської РДА від 27.05.2014 № 563 /а.с. 106/ не вказано, що орендна плата в розмірі 356742,50 грн. є сумою орендної плати саме за 2013 рік, а отже, вказані твердження є припущенням відповідача.

Як вбачається з доповідної записки заступника голови райдержадміністрації Тарасовського С.М. з додатками /а.с. 54-60/, яка була підставою для винесення оскаржуваного розпорядження, останнім не було встановлено точного розміру орендної плати, яка мала бути отримана школами району у 2013 році за укладеними договорами про спільний обробіток землі з сільськогосподарськими виробниками, не встановлено розміру орендної плати, яка фактично отримана школами за 2013 рік, та відповідно не визначено точної суми орендної плати, яка за твердженням відповідача була недоотримана школами району.

У доповідній записці від 10.07.2014 року зазначено, що вивченням стану розрахунків по договорам про спільну діяльність встановлено, що з деякими навчальними закладами станом на 02.07.2014 року розрахунки не проведено (Голобородьківський НВК, Максимівський НВК, Нижньоланнівський НВК) /а.с. 54/.

Матеріалами справи підтверджено, що договори про спільний обробіток землі, укладені між Голобородьківським НВК, Максимівським НВК, Нижньоланнівським НВК та сільськогосподарськими підприємствами. Відділ освіти Карлівської РДА не є стороною вказаних договорів, відтак, начальник відділу освіти Карлівської РДА не має права як на здійснення претензійно-позовної роботи з питань стягнення орендної плати з сільськогосподарських підприємств - орендарів, так і права вносити зміни до умов договорів, у тому числі щодо зміни розміру орендної плати.

У ході проведення перевірки відповідачем не досліджувалися питання, чи взагалі вживалися директорами зазначених вище навчальних закладів заходи з метою отримання заборгованості про орендній платі за 2013 рік, не встановлено факту невжиття таких заходів керівниками навчальних закладів. Відповідачем не зазначено, у чому саме мав полягати контроль за повнотою розрахунків по договорах про спільний обробіток землі, укладених між навчальними закладами та сільськогосподарськими підприємствами, у яких відділ освіти не є стороною, які дії позивач зобов'язаний був вчинити в межах своїх посадових обов'язків та якими приписами посадової інструкції передбачено обов'язок позивача на вчинення таких дій.

При цьому, за інформацією, зазначеною у листі відділу освіти, молоді та спорту Карлівської РДА від 25.09.2014 року № 1138 /а.с. 114/ щодо надходження коштів за 2013 рік на спеціальний рахунок навчальних закладів району, станом на 08.08.2014 на Нижньоланнівський НВК надійшло коштів в сумі 26583 грн. (03.07.2014); на Голобородський НВК надійшло коштів в сумі 25000 грн. (04.07.2014); на Максимівський НВК надійшло коштів в сумі 24000,48 грн. (01.08.2014) та 35481 грн. (06.08.2014).

Отже, станом на час складення доповідної записки, яка стала підставою для прийняття спірного розпорядження - 10.07.2014 року на спеціальний рахунок Нижньоланнівського НВК надійшло коштів в сумі 26583 грн. (03.07.2014) та Голобородського НВК надійшло коштів в сумі 25000 грн. (04.07.2014). А станом на час винесення оскаржуваного розпорядження 08.08.2014 року надійшли кошти на рахунок Максимівського НВК в сумі 24000,48 грн. (01.08.2014) та 35481 грн. (06.08.2014), що не було враховано відповідачем при прийнятті оскаржуваного розпорядження.

Спірним розпорядженням позивач не притягувався до відповідальності за невиконання або неналежне виконання доручень керівництва Карлівської РДА, а тому, колегія суддів не бере до уваги доводи представників відповідача про те, що позивач не надав інформації про розмір орендної плати, яка була недоотримана навчальними закладами у 2013 році та не повідомив керівництво райдержадміністрації про ненадходження коштів за договорами.

Представники відповідача у ході розгляду справи також посилалися на недотримання відповідачем положень підпункту 3 пункту 6 Положення про централізовану бухгалтерію відділу освіти Карлівської РДА, затвердженого наказом відділу освіти Карлівської РДА 11.10.2011 року № 235, відповідно до яких на централізовану бухгалтерію покладено завдання здійснювати поточний контроль за правильністю зарахування та використання власних надходжень установ та закладів відділу освіти /а.с. 91/.

Однак, перевіркою, за результатами якої складено доповідну записку від 10.07.2014 року, не встановлено фактів неправомірного використання власних надходжень установ та закладів відділу освіти або фактів, що свідчать про неправильність зарахування надходжень установ та закладів відділу освіти.

В оскаржуваному розпорядженні від 08.08.2014 № 06-к однією з підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності вказано неналежний контроль за переглядом школами угод про спільний обробіток землі, що призвів до недофінансування коштів школам району у 2014 році більш як 300 тис. грн.

При цьому, відповідачем не вказано, у чому саме мав полягати контроль зі сторони позивача за переглядом навчальними закладами угод про спільний обробіток землі, укладеними між навчальними закладами та сільськогосподарськими підприємствами, у яких відділ освіти не є стороною, які дії в межах своїх повноважень позивач був зобов'язаний вчинити та не вчинив, якими приписами посадової інструкції передбачено обов'язок позивача на вчинення таких дій.

Листом Карлівської РДА № 01-25/1280 від 03.07.2013 позивачу було запропоновано надати письмові пояснення виключно щодо неповідомлення керівництва райдержадміністрації про ненадходження коштів за договорами про спільний обробіток землі господарствами району у 2013 році та невжиття заходів, щоб кошти отримали школи в повному обсязі.

Судовим розглядом встановлено, що надання пояснень з інших питань від позивача відповідачем не вимагалися та не пропонувалось.

Відтак, перед застосуванням до позивача оскаржуваним розпорядженням дисциплінарного стягнення відповідач не пропонував позивачу надати пояснення стосовно неналежного контролю за переглядом школами угод про спільний обробіток землі, а отже позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності з порушенням вимог статті 149 Кодексу законів про працю України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо дати, коли ним стало відомо про порушення, та зазначає, що про недоотримання орендної плати школами району у 2013 році відповідачу стало відомо ще 29.11.2013 року, що підтверджується поясненнями відповідача у розрахунку та копією протоколу розширеного засідання колегії № 10 від 29.11.2013/а.с. 101-103, 162/. Однак, оскаржуване розпорядження, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності винесено лише 08.08.2014 року, тобто з порушенням місячного строку для притягнення до дисциплінарної відповідальності, встановленого статтею 148 Кодексу законів про працю України, який обчислюється з дня виявлення проступку.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване розпорядження голови Карлівської районної державної адміністрації № 06-к від 08.08.2014 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1" винесено з порушенням вимог Кодексу законів про працю України та статті 14 Закону України "Про державну службу", а відтак розпорядження голови Карлівської районної державної адміністрації № 06-к від 08.08.2014 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1" підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 30000 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано до суду розрахунку розміру моральної шкоди в розмірі 30000 грн. та доказів заподіяння відповідачем такої моральної шкоди.

Відтак, позовна вимога про стягнення з Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 30000 грн., - необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Стосовно вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Пунктом 1 частини 3 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

На підтвердження здійснення позивачем витрат на правову допомогу до суду надано договір про надання юридичних послуг № 3 від 20.08.2014 року, розрахунок витрат, акти приймання-передачі наданих послуг від 22.08.2014 року та від 21.10.2014 року, корінець квитанції /а.с. 34-36, 131/.

Разом з тим, згідно розрахунку вартість консультації та підготовки адміністративного позову визначена у загальному розмірі 1050 грн., тоді як у акті від 22.08.2014 року за надання цих юридичних послуг визначено вартість 950 грн. Згідно розрахунку вартість представництва інтересів у суді становить 450 грн., тоді як у акті від 21.10.2014 року вартість послуги по представництву інтересів в суді визначена у сумі 500 грн.

На підтвердження факту сплати коштів в сумі 1500 грн. позивачем надано до суду корінець квитанції на оплату юридичних послуг від 22.08.2014 року /а.с. 35/.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Форма і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб'єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, крім розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти визначені Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 № 614 /надалі - Положення/.

Відповідно до пункту 2.1 Положення установлені в даному Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов'язкові реквізити розрахункових документів. У разі відсутності хоча б одного з обов'язкових реквізитів, а також недотримання сфери призначення, документ не є розрахунковим.

Згідно пункту 5.1, 5.2 Положення розрахункова квитанція - це розрахунковий документ, бланк якого виготовлений друкарським способом, а окремі реквізити заповнюються від руки або шляхом проштамповування при реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) або при видачі коштів покупцеві у разі повернення товару, рекомпенсації послуги, прийняття цінностей під заставу та в інших випадках. Форма N РК-1 розрахункової квитанції наведена в додатку 3.

Розрахункова квитанція складається з двох частин - корінця та відривної частини.

Пунктом 5.4 Положення встановлено, що корінець розрахункової квитанції повинен містити обов'язкові реквізити: серію та номер, які нанесені при виготовленні бланка квитанції та збігаються з серією та номером відривної частини; напис "Сума розрахунку (грн., коп.), всього" та загальну суму отриманих за товар або послугу (виданих покупцеві) коштів; напис "у т. ч. за ставкою ПДВ 20 %", суму коштів, отриманих за товари чи послуги, продаж яких оподатковується ПДВ за ставкою 20 %, або суму виданих покупцеві коштів, якщо видана сума зменшує податкові зобов'язання платника ПДВ; рядки для записування даних про товари (послуги), а в разі продажу алкогольних напоїв або тютюнових виробів - найменування товару та його вартість; дату (день, місяць, рік) проведення розрахунків.

Однак, наданий до суду корінець квитанції на оплату юридичних послуг не містить обов'язкових реквізитів, а саме серії та номера, які нанесені при виготовленні бланка квитанції та збігаються з серією та номером відривної частини, а відтак, за приписами пункту 2.1 цього Порядку вказаний документ не є розрахунковим та не може бути доказом фактичного здійснення позивачем витрат на правову допомогу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що з огляду на відсутність документального підтвердження фактичного здійснення позивачем витрат на правову допомогу, відсутні підстави для присудження позивачу судових витрат відповідно до задоволених вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи вимог ст. 148, ст. 147, ч. 1 ст. 149 Кодексу законів про працю України та норм ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи висновків суду не спростовують, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 159 КАС України повно і всебічно, в межах заявлених вимог, з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно вирішив питання щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, та вирішив справу на підставі норм матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2014р. по справі № 816/3400/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 26.01.2015 р.