Справа № 263/9532/14/-а
Суддя: Арабей Т. Г.
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Степанова С.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року справа № 263/9532/14/-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2014 року у справі № 263/9532/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправною бездіяльність управління щодо не нарахування та невиплати позивачу з 01 січня 2014 року підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобов'язання управління провести позивачу з 01 січня 2014 року нарахування та виплату підвищення до пенсії, встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком (прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) (а.с. 1-3).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 з 01 січня 2014 року по 10 березня 2014 року залишені без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду (а.с. 8).

Постановою суду першої інстанції від 29 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області задоволено частково. Визнано бездіяльність управління неправомірною, зобов'язано Управління Пенсій2ного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 11 березня 2014 року по 02 серпня 2014 року (а.с. 11-12).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2014 року у справі № 263/9532/14-а про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відноситься до категорії «діти війни».

Закон України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-IV (далі - Закон України № 2195- IV), який набрав чинності з 01 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 Закону України № 2195- IV передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (02 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Відповідно до ст. 6 Закону України № 2195- IV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За вимогами ст. 7 Закону України № 2195-IV фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Законом України від 31 липня 2014 року «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 03 серпня 2014 року, доповнені пункти 6-7, якими встановлено, що з 01 січня 2014 року норми і положення статей 5,6 Закону України № 2195-IV застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів всіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Отже, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 03 серпня 2014 року надані повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір доплати до пенсії, передбачений ст. 6 Закону України № 2195-IV, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджетів на 2014 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 надано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував норми зазначеного Закону з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012.

В той же час, суд першої інстанції, правильно вирішивши спір по суті, допустив порушення вимог процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину постанови суду першої інстанції шляхом додаванням абзацу наступного змісту: «В задоволені решти позовних вимог відмовити».

Щодо посилання Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на порушення судом першої інстанції норм процесуального права з приводу відсутності публічно-правового спору, суд зазначає наступне.

Відповідач у справі - Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя є суб'єктом владних повноважень - органом державної влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач звернулася до суду із позовом про визнання дій управління неправомірними та зобов'язання нарахувати та сплатити щомісячне підвищення до пенсії.

Таким чином, суд вважає, що висновки відповідача є недопустимими та суперечать нормам Кодексу адміністративного судочинства України і які суд не приймає з огляду на положення ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до цієї норми в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, однак із помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2014 року у справі № 263/9532/14-а - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2014 року у справі № 263/9532/14-а - змінити.

В резолютивну частину постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2014 року у справі № 263/9532/14-а після третього абзацу додати абзац наступного змісту: «В задоволенні решти позовних вимог відмовити».

В решті постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2014 року у справі № 263/9532/14-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

А.А. Блохін

.