Справа № 2а-0870/3762/11
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2011-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-0870/3762/11

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2011 року , о 14:55 годині,

Справа № 2а-0870/3762/11

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Васильченко І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ТОВ “Фоззі-Січ”

про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2011 позивач звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує свої вимоги тим, що, відповідно до звіту “Про зайнятість та працевлаштування інвалідів”, затвердженого наказом Міністерства праці України №42 від 10.02.2007, наданого відповідачем, середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача за звітний період, склала 932 особи, таким чином, середньооблікова кількість інвалідів, відповідно до нормативу, встановленого ч.1 ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Закон), на підприємстві повинна складати 37 осіб, але, відповідно до списку, у 2010 році на підприємстві працювало 30 інвалідів, що є порушенням установленого нормативу.

Підприємства, у тому числі ті, що використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Всупереч вимогам ст.20 Закону та Постанови КМУ №70 від 31.01.2007 “Про порядок сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів”, відповідачем до цього часу заявлену суму адміністративно-господарських санкцій не сплачено.

Представник позивача просить позов задовольнити та стягнути з ТОВ “Фоззі-Січ” суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2010 році в розмірі 62 072,62 гривень.

Відповідач позов не визнав, надав до суду свої заперечення, в яких зазначив, що ними було виконано всі вимоги законодавства щодо створення робочих місць для інвалідів та вжито всіх заходів для забезпечення працевлаштування інвалідів на підприємстві, а саме: відповідно до ст.ст. 18, 19 Закону, створено 85 робочих місць для працевлаштування інвалідів; щомісячно подавалися до Правобережного міжрайонного Центру зайнятості м. Запоріжжя звіти форми 3-ПН про наявність вільних робочих місць (вакансій) для інвалідів; подавалася статистична звітність до Фонду соціального захисту інвалідів, постійно направлялися листи до державної служби зайнятості про направлення інвалідів для працевлаштування (Запорізький обласний центр зайнятості, Комунарський, Шевченківський, Заводський центри зайнятості м. Запоріжжя, центр зайнятості м. Запоріжжя), також постійно опубліковувались оголошення щодо наявності вільних вакансій для працевлаштування інвалідів у місцевих газетах “Рекламний кур'єр”, “Трудоустройство”, “Ринг-Експрес”, що підтверджується копіями оголошень.

Крім того, в супермаркетах, що належать ТОВ “Фоззі-Січ”, розміщувались оголошення про запрошення на роботу інвалідів.

У зв’язку з цим представник відповідача проти позову заперечує, просить суд відмовити у позові.

Заслухавши представників сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю і гарантує рівні можливості для його реалізації.

Частиною 1 ст.19 Закону для підприємств, установ, організацій устанавлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік.

Згідно ч.2 ст.19 Закону, підприємства, установи, організації самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленому ч.1 цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округляється до цілого значення.

Статтею 20 Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів є менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст.19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням ФСЗІ адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідом.

Судом встановлено, що, відповідно до звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2010 рік (форма №10-ПІ), середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у відповідача склала 932 особи. Тому кількість інвалідів, працюючих у ТОВ “Фоззі-Січ”, повинна складати 37 осіб, але працювало лише 30 інвалідів.

Згідно розрахунку, наданому позивачем, ТОВ “Фоззі-Січ” було нараховано 62 072,62 гривень адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу з працевлаштування інвалідів.

Між тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено, що ТОВ “Фоззі-Січ” було вжито всі можливі заходи для забезпечення працевлаштування інвалідів на підприємстві, а саме:

- відповідно до ст. ст. 18, 19 Закону, на підприємстві було створено 85 робочих місць для інвалідів;

- щомісячно подавалися до Правобережного міжрайонного Центру зайнятості м. Запоріжжя звіти форми 3-ПН про наявність вільних робочих місць (вакансій) для інвалідів;

- надавалася статистична звітність до Фонду соціального захисту інвалідів, а саме було надіслано позивачу “Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2010 рік”, форми 10-ПІ річна-поштова;

- направлялися листи до державної служби зайнятості ( Запорізький обласний центр зайнятості, Комунарський, Шевченківський, Заводський центри зайнятості м. Запоріжжя, Енергодарський міський центр зайнятості) за № № 172 - 176 від 20.01.2010, №№ 728 - 733 від 22.02.2010, №№ 1308 - 1312 від 22.03.2010, №№1781/1 - 1781/5 від 23.04.2010, №№ 2128- 2132 від 25.05.2010, № 3409/1 від 22.12.2010, №№ 1618-УРС-01.01/10, 1619-УРС-01.01/10 від 16.02.2010, №№ 2157-УРС-01.01/10, 2159-УРС-01.01/10 від 22.12.2010 про направлення інвалідів для працевлаштування на роботу на наступні вакансії: продавець продовольчих товарів; касир торговельного залу.

Згідно ч.4 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення”, підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що єдиною обов’язковою формою інформування підприємством, установою, організацією, незалежно від форм власності, щодо наявності у них вільного робочого місця (вакантної посади) для працевлаштування інваліда є затверджена форма звітності - форма № 3-ПН “Звіт про наявність вакансій”.

Судом встановлено, що, протягом 2010 року на підприємстві працювало 105 інвалідів, що підтверджується довідками та наказами про прийняття на роботу.

Умови праці для працевлаштування інвалідів створені з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, що підтверджується Інструкцією “Про робоче місце інваліда” від 05.03.2007.

Окрім того, жодному інваліду не було відмовлено в працевлаштуванні, жодний інвалід не був звільнений з ініціативи роботодавця, що підтверджує дотримання ним соціально-економічних гарантій, передбачених для інвалідів трудовим законодавством.

Судом встановлено, що ТОВ “Фоззі-Січ” постійно подавалися дані щодо наявності вільних вакансій для працевлаштування інвалідів.

Аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем були створені робочі місця для інвалідів, відповідно до встановленого законодавством нормативу, крім того, він інформував центри зайнятості, Фонд соціального захисту інвалідів про наявність вільних робочих місць (вакантних посад).

Таким чином, суд вважає, що відповідачем були виконані всі необхідні вимоги ст. 18 Закону щодо працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських правовідносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Судом встановлено, що відповідач як роботодавець вжив всіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, а тому застосування позивачем адміністративно-господарських санкцій і пені за невиконання нормативу з працевлаштування інвалідів є незаконним.

Керуючись ст.ст.17,158-167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова складена в повному обсязі 03.10.2011.

Суддя О.В. Матяш