Справа № 825/3963/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2015 року Чернігів Справа № 825/3963/14

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого-судді - Д`якова В.І.,
суддів - Зайця О.В., Поліщук Л.О.,
за участю секретаря - Воєдило Л.П.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Полтєва Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд: визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення і невиплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби; зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який 20.02.2007 отримав інвалідність III групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 та надіслати зазначене вище рішення до Чернігівського обласного військового комісаріату для видання наказу про виплату даної допомоги.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 20.02.2007 він пройшов медико-соціальну експертизу, якою йому була визначена 3 група інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку. 12.03.2014 позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідні документи з проханням прийняти рішення про призначення йому допомоги та надіслати дане рішення до Міністерства оборони України. 14.03.2014 за вих. № 630 на адресу Міністерства оборони України Чернігівським обласним військовим комісаріатом було направлено висновок щодо можливості призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги для прийнятті рішення по суті. У зв`язку з відсутністю відповіді, позивач листами від 10.07.2014 та від 29.10.2014 звернувся до Міністерства оборони України з проханням повідомити про результати розгляду документів та прийняте рішення щодо призначення йому одноразової грошової допомоги. 24.11.2014 ОСОБА_1 отримав лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 19.11.2014 в якому було зазначено про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки в період з 1982 по 1990 роки позивач проходив військову службу в прикордонних військах КДБ СРСР, у зв`язку з чим виплата одноразової грошової допомоги не відноситься до компетенції Міністерства оборони України. Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Також представник відповідача надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких виклав свою позицію проти доводів позивача. Представник зазначив, що зміни, внесені до ст.41 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», набули чинності з 10.05.2006 та 01.01.2007, відповідно. Дія постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», на яку посилається позивач в адміністративному позові, поширюється лише на осіб, які звільнені з військової служби після 10.05.2006, оскільки саме з цієї дати законодавчо встановлено право військовослужбовців на отримання грошової допомоги в разі каліцтва або інвалідності. Разом з тим, позивач звільнився з військової служби 18.12.1990, тобто до 31.12.2006. Також представник зазначив, що відповідно до ч. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Відповідно до довідки МСЕК від 20.02.2007 серії МСЕ-ЧНВ №026881 про встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 вказано, що III група інвалідності позивачу встановлена 20.02.2007, тому позивач своє право на отримання допомоги, у вказаний законом строк, не реалізував. З урахуванням викладеного, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач діяв в межах та в порядку, визначеному чинним законодавством України.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 21.07.1986 по 21.01.1989 проходив військову службу в Демократичній Республіці Афганістан, на посаді старшини роти у військовому званні прапорщика (а.с. 17-19).
ОСОБА_1 16.01.1987, виконуючи бойове завдання, отримав контузію, що підтверджується довідкою від 20.05.1988 №152 (а.с.10).
Протоколом Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 23.03.2006 № 194 встановлено, що мінно-вибухова травма, струс головного мозку (контузія) отримана ОСОБА_1 16.01.1987, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку (а.с.11).
В подальшому, 20.02.2007 ОСОБА_1 пройшов медико-соціальну експертизу, якою йому було визначено 3 групу інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, про що свідчить з довідка Сер. МСЕ-ЧНВ № 026881 (а.с.12)
12.03.2014 позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідні документи та заяву про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності, внаслідок проходження військової служби.
14.03.2014 за вих. № 630 на адресу Міністерства оборони України Чернігівським обласним військовим комісаріатом було направлено висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (а.с.38).
У зв`язку з відсутністю відповіді, позивач заявами від 10.07.2014 та від 29.10.2014 звернувся до Міністерства оборони України з проханням повідомити його про результати розгляду документів та прийняте рішення щодо призначення йому одноразової грошової допомоги (а.с. 5, 7).
24.11.2014 ОСОБА_1 отримав лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 19.11.2014 в якому було зазначено про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, посилаючись на те, що в період з 1982 по 1990 роки позивач проходив військову службу в прикордонних військах КДБ СРСР, у зв`язку з чим виплата одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності, не відноситься до компетенції Міністерства оборони України (а.с.9).
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до частини 2 статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (зі змінами) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету міністрів України від 28.05.2008 №499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі Порядок №499).
Так, пунктом 3 Порядку №499 передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
Відповідно до пункту 7 Порядку №499 керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.
Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу
Судом встановлено, що Чернігівським обласним військовим комісаріатом на адресу Міністерства оборони України було направлено висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, проте відповідачем у місячний строк не було прийнято відповідного рішення про призначення одноразової грошової допомоги або відмови у її призначенні.
Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Згідно статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, орієнтований перелік яких визначений у вказаній статті. При цьому суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою забезпечення повного захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , та враховуючи те, що відповідачем не було розглянуто у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби та зобов`язати Міністерство оборони України розглянути у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби.
На підставі частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Однак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність своїх дій.
Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню частково.
Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 9, 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Чернігівський окружний адміністративний суд , -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби.
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя: В.І. Д`яков

Судді: О.В. Заяць

Л.О. Поліщук
З оригіналом згідно.

Головуючий суддя: В.І. Д`яков