Справа № 825/3549/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3549/14 Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області - Бобруйко Інни Петрівни на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівські інсталяційні системи» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівські інсталяційні системи» звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем, на думку позивача, були порушені вимоги Податкового кодексу України, у зв'язку з чим податковим органом було прийнято протиправний наказ та рішення.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року задоволено вказаний позов. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській від 03.11.2014 року № 3140 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЧІС». Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській від 05.11.2014 року про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ «ЧІС».

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області - Бобруйко Інна Петрівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні даного позову.

До суду апеляційної інстанції всі особи, які беруть участь в справі не прибули, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено наслідки неприбуття в судове засідання особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами визначено ст. 197 КАС України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь в справі, про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те, що справу можливо вирішити на основі наявних у ній доказів, а також те, що до суду апеляційної інстанції всі особи, які беруть участь в справі не прибули, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, відсутні клопотання про розгляд справи за їх участю, колегія суддів ухвалила про апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що ДПІ у м. Чернігові було надіслано запит № 11348/10/25-26-20-01-23 від 19.09.2014 року (а. с. 11) про надання інформації та її документального підтвердження.

Вищезазначений запит направлено позивачу простим листом без повідомленням про вручення (а. с. 27), у вищезазначеному запиті відсутні строки для надання відповіді на даний запит.

При цьому, вказаний запит було отримано підприємством 24.10.2014 року, що підтверджується копією конверта зі штампом поштового відправлення (а. с. 27) та довідкою з Чернігівської дирекції «Укрпошта» від 12.11.2014 року (а. с. 26), обов'язок надати пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий запит (лист) Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області виник у позивача з наступного дня після отримання цього запиту, а саме: з 27.10.2014 року та протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту - до 07.11.2014 року.

Однак, податковим органом вже на сьомий день було прийнято наказ № 3140 від 03.11.2014 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки (а. с. 13), підставою для прийняття якого є неналежним чином вручений запит.

Крім того, 29.10.2014 року за № 49/14 підприємством було надіслано лист щодо надання уточнень по даному запиту, в якому позивач просить надати відповідь на нього протягом п'яти робочих днів з метою своєчасності прийняття товариством рішення про надання пояснень та копій документів, однак, відповіді позивачу не надходило.

04.11.2014 року до позивача прибув податковий інспектор з метою проведення виїзної позапланової перевірки на підставі наказу № 3140 від 03.11.2014 року.

У проведенні даної перевірки відповідачу було відмовлено, на підставі чого відповідачем прийнято рішення від 05.11.2014 року про застосування адміністративного арешту майна ТОВ «ЧІС» (а. с. 14).

Вважаючи, що підстави для проведення перевірки були відсутні та не погоджуючись з рішенням про застосування умовного адміністративного арешту майна, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи даний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Судом встановлено, що в порушення вищезазначених норм відповідачем було направлено вищезазначений запит простим листом без повідомленням про вручення (а. с. 27), тобто вважається таким, що вручений не належним чином.

Крім того, податковим органом у судовому засіданні не було надано належних та допустимих доказів щодо наявності підстав проведення документальної позапланової перевірки, визначених пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, в якому зазначено, що за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно ст. 255 Цивільного кодексу України визначено порядок вчинення дій в останній день строку - якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що ігноруючи вищезазначені норми та з порушенням строку 10 робочих днів з дня отримання запиту, законодавством наданих позивачу для надання пояснень та їх документального підтвердження, податковим органом вже на сьомий день було прийнято наказ № 3140 від 03.11.2014 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, підставою для прийняття якого є неналежним чином вручений запит.

З урахуванням допущених податковим органом порушень податкового законодавства України при прийнятті спірного наказу, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що наказ є таким що не відповідає нормам чинного законодавства України, прийнятий не на підставі та не у межах повноважень податкового органу та підлягає скасуванню.

Також, згідно п. 78.5 ст. 78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Судом першої інстанції було встановлено, що в порушення вищезазначених норм податковим органом не складено акт, який засвідчує факт відмови у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

На спростування вищезазначеного суду не надано доказів наявності такого акту.

Згідно п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Отже. колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те. що скаржуване рішення податкового органу про накладення адміністративного арешту, з урахуванням порушення вищезазначених норм, протиправності наказу та необгрунтованості проведення вищезазначеної перевірки, не складання акту про недопуск до перевірки є протиправним, таким що не відповідає вимогам податкового законодавства, винесеним на підставі та не у межах повноважень суб'єкта владних повноважень та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх рішень, то на підставі викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області - Бобруйко Інни Петрівни - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п?ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.