Справа № 815/6431/14
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6431/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року 10 год.41 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.

секретар судового засідання Філіппова Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача - Леонова О.В. (за довіреністю)

представника відповідача - Гладченко В.Ю. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання неправомірними дій та скасування наказу, суд,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» (далі -ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ») до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - ДПІ у Приморському районі м. Одеси), в якому позивач просить суд скасувати наказ ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 06.11.2014 року №2507 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ», щодо підтвердження правомірності формування показників декларації з ПДВ за березень 2014 року"; визнати неправомірними дії посадових осіб ДПІ у Приморському районі м. Одеси, що виразились в ініціюванні перевірки, прийнятті незаконного наказу від 06.11.2014 року №2507 про проведення перевірки без дотримання вимог Податкового кодексу України та інших нормативних актів та виходу на перевірку не за адресою реєстрації підприємства або розташування об'єкта права власності без наявності у двох перевіряючих ОСОБА_3, ОСОБА_4 службових посвідчень, виданих безпосередньо контролюючим органом, що направив на перевірку, та відсутності будь-якого службового посвідчення у ОСОБА_5

У своєму позові позивач зазначив, що 10.11.2014 року йому стало відомо, що 06.11.2014 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси видано наказ №2507 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ», щодо підтвердження правомірності формування показників декларації з ПДВ за березень 2014 року". Позивач вважає прийняття відповідачем зазначеного наказу необґрунтованим, безпідставним та незаконним, з огляду на те, що 10.11.2014 року за адресою орендованого позивачем офісу, а саме: м. Одеса, Центральний аеропорт, буд.2, ДПІ у Приморському районі м. Одеси ініціювалось проведення документальної позапланової виїзної перевірки. При цьому, згідно установчих документів ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» зареєстроване за адресою: м. Одеса, вул. Леха Качинського, буд.12. Таким чином, позивач зазначає, що в порушення ч.3 п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, відповідно до якої документальною виїзною перевіркою є перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка, відповідач фактично зайшов на перевірку за адресою орендованого позивачем приміщення за відсутності директора, бухгалтера підприємства. Позивач вказує, що в порушення п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України відповідачем не надано під розпис копію наказу та направлення на перевірку, тексти та реквізити вказаних документів були зачитані перевіряючими та зафіксовані в нотатках працівниками позивача. При цьому позивач зауважує, що службові посвідчення представників відповідача видані ще у 2012 році ДПС в Одеській області, тобто юридичною особою, діяльність якої на дату перевірки припинено, а перевіряючим ОСОБА_5 взагалі не надано службового посвідчення, натомість перевіряючий надав паспорт громадянина України.

Позивач зазначає про відсутність законних підстав для проведення перевірки, оскільки з 15.08.2014 року до 31.12.2014 року діє мораторій на проведення перевірок суб'єктів господарювання. При цьому, відповідач не мав відповідного дозволу КМУ на проведення перевірки.

Позивач також зазначає, що згідно оскаржуваного наказу в якості підстави для проведення перевірки відповідач посилається на пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України. При цьому, як стверджує позивач, на відповідний запит контролюючого органу у визначений строк ним було надано всі витребувані пояснення та відповідні документи. Крім того, у запиті в порушення вищезазначеної норми відповідачем не зазначені можливі порушення ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» податкового, валютного та іншого законодавства, що є обов'язковим. Таким чином, позивач зазначає, що відповідач, ініціюючи проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ», порушив ст.19 Конституції України та вийшов за межі повноважень, визначених законодавством.

Також в ході судового розгляду справи позивач надавав пояснення (т.1 а.с.199-201), в яких повідомив про те, що в оскаржуваному наказі та запиті про надання інформації відповідачем визначено різні правові підстави, що є порушенням з боку відповідача з посиланням на судову практику. Позивач зазначає, що не зважаючи на не допуск до проведення перевірки, посадовими особами відповідача по суті проведено камеральну перевірку та складено акт про результати перевірки від 21.11.2014 року №7058/15-53-22-03/37282171 на підставі наказу від 25.07.2014 року №1714.

Відповідач надав до суду заперечення (т.1 а.с.192-194), в яких зазначив, що ним на підставі ст. 75, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, у зв'язку із ненаданням усіх необхідних пояснень і їх документального підтвердження на запит про надання інформації видано наказ від 06.11.2014 року №2507 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ», щодо підтвердження правомірності формування показників декларації з ПДВ за березень 2014 року". Відповідач зазначив про необґрунтованість позовних вимог, при цьому пояснив, що підприємству було вручено копію наказу про проведення перевірки, поставити підпис у направленнях посадові особи позивача відмовились, у зв'язку з чим було складено акт, який засвідчує факт відмови від підпису направлення, що відповідно до п.81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, є підставою для початку проведення перевірки. Відповідач також надав додаткові письмові пояснення, де зазначив, що надані позивачем документи оформлені з порушенням п.5.27 ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації", зокрема, відсутні назви посади, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копій. Відповідач зазначає, що Податковий кодекс України не містить норм, які обмежують кількість видання наказів на проведення позапланової виїзної документальної перевірки платника податків на підставі пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України при попередньому направленні запиту про надання пояснень і їх документального підтвердження і неможливості проведення такої перевірки. Відповідач зауважує, що окремі дефекти оформлення наказу про призначення перевірки не повинні розглядатися як підстава для визнання наказу протиправним, якщо зі змістом такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством підставу для призначення відповідної перевірки (ухвала ВАСУ від 09.07.2014 року №К/800/19335/13). При цьому, видання наказу та проведення на його підставі перевірки є лише процедурою встановлення обставин з метою контролю за правильністю нарахування та сплати податків та інших обов'язкових платежів, і не призводить до настання невідворотних негативних наслідків.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та обґрунтування адміністративного позову у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись при цьому на доводи, викладені у наданих до суду запереченнях та поясненнях.

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши доводи адміністративного позову, заперечень проти позову, пояснення сторін, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1. ст. 20, пп.73.3 (1,3,5), пп. 78.1.1., 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України на адресу позивача було направлено запит ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 04.07.2014 року № 23133/15-53-22-3/14 (т.1 а.с.10,161) про надання інформації та її документального підтвердження.

Листом від 29.07.2014 року №510 ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» було надано відповідь з копіями документів на 112 аркушах (т.1 а.с.11).

Разом з тим, у зв'язку із ненаданням усіх необхідних пояснень та документального підтвердження на запит ДПІ у Приморському районі м. Одеси 06.11.2014 року на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1. ст. 20, пп. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України ДПІ у Приморському районі м. Одеси було видано наказ №2507 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ», щодо підтвердження правомірності формування показників декларації з ПДВ за березень 2014 року" (т.1 а.с.157).

10.11.2014 року посадовими особами здійснено виїзд за податковою адресою ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ»: м. Одеса, вул. Леха Качинського, буд.12. У зв'язку з відсутністю посадових осіб підприємства за податковою адресою посадовими особами ДПІ у Приморському районі м. Одеси складено акт від 10.11.2014 року №114/2/15-53-22-3 про не встановлення посадових осіб за податковою адресою (т.1 а.с.165).

Як вбачається із зазначеного акту, з метою повідомлення посадових осіб ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» про наявність наказу "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ», щодо підтвердження правомірності формування показників декларації з ПДВ за березень 2014 року" відповідачем було здійснено виїзд за фактичною адресою: м. Одеса, Центральний аеропорт, ЦА (цивільної авіації), де встановлено на другому поверсі офіс ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ», проте посадові особи були відсутні.

Листом від 10.11.2014 року № 1002 ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» звернулось до ДПІ у Приморському районі м. Одеси про не допуск перевіряючих до перевірки у зв'язку з відсутністю законних підстав для видачі наказу про проведення відповідної перевірки (т.1 а.с.170-171).

11.11.2014 року за №116/15-53-22-3 ДПІ у Приморському районі м. Одеси складено акт про відмову посадових осіб ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» розписатися у отриманому за податковою адресою листі від 11.11.2014 року (т.1 а.с.164) щодо надання підтверджуючих документів в ході документальної позапланової виїзної перевірки, розпочатої 11.11.2014 року (т.1 а.с.166).

Як вбачається з матеріалів справи, з 11.11.2014 року по 14.11.2014 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ», щодо підтвердження правомірності формування показників декларації з ПДВ за березень 2014 року", за результатами якої складено акт перевірки від 21.11.2014 року № 7058/15-53-22-03/37282171 (т.1 а.с. 174-181).

Відповідно до акту перевірки зазначена перевірка була проведена на підставі пп. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, виданого ДПІ у Приморському районі м. Одеси наказу від 06.11.2014 року №2507, а також направлень від 06.11.2014 року №002774/2613, №002775/2614, №002776/2615 (т.1 а.с. 158, 160,159).

Листом від 05.12.2014 року №1096 ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» надало свої заперечення на акт перевірки від 21.11.2014 року № 7058/15-53-22-03/37282171 (т.1 а.с.202-209), де зазначило про неправомірність дій відповідача в частині прийняття наказу від 06.11.2014 року №2507 про проведення перевірки за наявності наданої позивачем відповіді на письмовий запит ДПІ у Приморському районі м. Одеси; безпідставного ініціювання проведення позапланового заходу щодо ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» на підставі наказу від 06.11.2014 року №2507; ігнорування факту не допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до перевірки на підставі листа про не допуск посадових осіб від 10.11.2014 року; безпідставного оформлення результатів перевірки, яка фактично не проводилась.

Не погодившись із виданим ДПІ у Приморському районі м. Одеси наказом від 06.11.2014 року №2507 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ», щодо підтвердження правомірності формування показників декларації з ПДВ за березень 2014 року" позивач оскаржив його до суду.

Дослідивши обставини справи, суд встановив, що судовому дослідженню підлягає правомірність дій відповідача щодо видачі оскаржуваного наказу від 06.11.2014 року №2507 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ», щодо підтвердження правомірності формування показників декларації з ПДВ за березень 2014 року". Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними дій та скасування наказу не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Суд зазначає, що відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) органи державної податкової служби мають право: проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.2 статті 79 та пункту 80.2 статті 80 ПК України про проведення документальної планової, позапланової та фактичної перевірки відповідним керівником органу державної податкової служби приймається рішення (із зазначенням підстав для проведення перевірки, дати її початку та тривалості), яке з урахуванням вимог Кодексу оформлюється наказом.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Так, статтею 78 ПК України регламентований порядок проведення документальних позапланових перевірок. Згідно з пп. 78.1.1. п. 78.1 цієї статті визначено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Відповідно до пп.78.1.4. п.78.1, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з п.78.5 ст.78 ПК України допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 ПК України документальна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Пунктом 81.1 ст.81 ПК України встановлено, що посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Пунктом 81.2 ст.81 ПК України встановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Як було встановлено судом, оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем на підставі пп. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Досліджуючи наявні матеріали справи судом встановлено, що на запит відповідача про надання інформації та її документального підтвердження позивачем не надано усіх необхідних пояснень та документального підтвердження на запит ДПІ у Приморському районі м. Одеси. Зокрема, позивачем не вказано дебіторську/кредиторську заборгованість між підприємствами на початок перевіряємого періоду, на кінець перевіряємого періоду, на момент надання інформації; не надано акти виконаних робіт, платіжні доручення.

Таким чином, суд зазначає, що оскаржуваний наказ видано відповідачем в межах повноважень і за наявності підстав, визначених пп. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Стосовно тверджень позивача щодо порушення відповідачем ч.3 п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, на підставі того, що останній фактично зайшов на перевірку за адресою орендованого позивачем приміщення, а не за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка, суд зазначає, що позивач сам спростовує ці твердження у своїй позовній заяві. Так, як вбачається з позовної заяви (т.1 а.с.6), позивач зазначає, що 11.11.2014 року податківцями було повторно відвідано ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» за адресою реєстрації місцезнаходження: м. Одеса, вул. Леха Качинського, буд.12, з метою розпочати позаплановий захід. Таким чином, позивач погоджується з тим, що відповідач звернувся до позивача саме за його місцезнаходженням.

Крім того, суд критично оцінює тверджень позивача, що відповідачем не надано під розпис копію наказу та направлення на перевірку, тексти та реквізити вказаних документів були зачитані перевіряючими та зафіксовані в нотатках працівниками позивача, а також службові посвідчення представників відповідача видані ще у 2012 році ДПС в Одеській області, тобто юридичною особою, діяльність якої на дату перевірки припинено, а перевіряючим ОСОБА_5 взагалі не надано службового посвідчення, натомість перевіряючий надав паспорт громадянина України. Відповідачем до суду надано копії службових посвідчень та відповідну довідку осіб, які здійснювали перевірку, та які видані суб'єктом владних повноважень - правонаступником якого є відповідач, та які дійсні до 31.12.2015 року та перебування яких на вказаних посадах ніким не оспорюється, не спростовується та не доведено інше (т.2 а.с.195-197).

Відповідно до Положення про Державну фіскальну службу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236, Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Наказом Державної фіскальної служба України від 18 липня 2014 року №2 "Про початок діяльності Державної фіскальної служби України", у зв'язку із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17 липня 2014 року № 651-р "Питання Державної фіскальної служби" та керуючись Положенням про Державну фіскальну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, зокрема п. 6 зобов'язано:

Територіальним органам Міндоходів забезпечити виконання функцій та завдань Міндоходів, що перейшли до ДФС. Територіальним органам Міндоходів забезпечити виконання функцій та завдань Міндоходів, що перейшли до ДФС.

Кабінет Міністрів України Постановою № 311 від 6 серпня 2014 р. "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", утворив, як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком.

Крім того, уряд доручив реорганізувати територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів ДФС.

Таким чином, суд доходить висновку, що твердження позивача стосовно того, що наказ про проведення перевірки, прийнятий відповідачем, а саме - іншою юридичною особою, яка не входить в структуру Державної фіскальної служби, а отже потребує отримання дозволу КМУ відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року №1622-VII є безпідставними, оскільки зазначені органи становлять єдину систему органів, які реалізують державну податкову політику. Отже, оскаржуваний наказ прийнятий в межах повноважень, визначених чинним законодавством.

Разом з тим, суд враховує позицію Верховного Суду України, визначену в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України (Постанова ВАСУ від 19.12.2013 року по справі № К/800/29102/13, постанова ВАСУ від 28.08.2014 року по справі № К/800/56292/13).

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що чинним законодавством передбачений такий спосіб захисту платників податків від неправомірних дій контролюючих органів як не допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Судом встановлено, що позивач скористався зазначеним правом і звернувся з листом від 10.11.2014 року № 1002 ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» до ДПІ у Приморському районі м. Одеси про не допуск перевіряючих до перевірки, у зв'язку з відсутністю законних підстав для видачі наказу про проведення відповідної перевірки.

Проте, як встановлено судом, відповідачем була проведена перевірка, за результатами якої складено акт перевірки від 21.11.2014 року № 7058/15-53-22-03/37282171. Отже, враховуючи факт проведення перевірки скасування наказу про проведення перевірки не може призвести до відновлення порушених прав платника податків.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного та враховуючи те, що після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки, суд вважає що в задоволенні позовних вимог ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» щодо скасування наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 06.11.2014 року №2507 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ», щодо підтвердження правомірності формування показників декларації з ПДВ за березень 2014 року ", та відповідно визнання неправомірними дій посадових осіб ДПІ у Приморському районі м. Одеси, що полягали в ініціюванні перевірки, прийнятті незаконного наказу від 06.11.2014 року №2507 про проведення перевірки без дотримання вимог Податкового кодексу України та інших нормативних актів та виходу на перевірку не за адресою реєстрації підприємства або розташування об'єкта права власності без наявності у двох перевіряючих ОСОБА_3, ОСОБА_4 службових посвідчень, виданих безпосередньо контролюючим органом, що направив на перевірку, та відсутності будь-якого службового посвідчення у ОСОБА_5 - слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування наказу - відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 26.01.2015 року.

Суддя С.М. Корой

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОПОРТ ХЕНДЛІНГ» до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування наказу - відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 26.01.2015 року.

Суддя С.М. Корой

26 січня 2015 року.