Справа № 185/8152/14-а(2-а/185/210/14)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"15" січня 2015 р.справа № 185/8152/14-а(2-а/185/210/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровськ апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року у справі № 185/8152/14-а провадження № 2-а/185/210/14 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання протиправними дії, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року позивач звернулась до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача в якому просила визнати дії відповідача по нарахуванню та виплаті сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на доньку ОСОБА_2 за 2014 рік неправомірними.

Зобов'язати відповідача призначити, зробити перерахунок , виплатити заборгованість, та сплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" починаючи з 01 липня 2014 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісяця, до закінчення строку передбаченої законом виплати .

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року позовні вимоги- задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради щодо нарахування та виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі , меншому ніж передбачено ст..15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" за період з 15.02.2014 року по 30.06.2014 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 15.02.2014 року по 30.06.2014 року відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" у розмірі встановленого законом , на момент виплати , прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1, Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради подали апеляційні скарги. Позивач просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим,що суд при прийнятті оскаржуваної постанови порушив норми матеріального і процесуального права. Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради в апеляційній скарзі просить постановити нове рішення яким скасувати оскаржувану постанову в повному обсязі. Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що вирішення питання про відповідність Конституції України ст.13-15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та п.22 Порядку належить виключно Конституційному Суду України, що прямо передбачено ст.147 Конституції України.

Конституційний Суд України не визнавав такими, що не відповідають Конституції України ст. ст.13-15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та п.22 Поряду в частині видатків на соціальні виплати.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2014 року позовні вимоги за період з 01 січня 2014 року по 14 лютого 2014 року залишено без розгляду.

Зазначена ухвала в судовому порядку не оскаржена.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку,що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, меншому ніж передбачено ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" за період з 15.02.2014 року по 30.06.2014 року є протиправними.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач має доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка була не працюючою особою та на данний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та фактично здійснює догляд за дитиною.

Як слідує із правових норм, що регулюють спірні правовідносини, до 1 січня 2008 року, тобто, до набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися як Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 листопада 1992 (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом № 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб, ( що стосується безпосередньо Позивача). Розмір допомоги також визначався цими Законами ( статтями 15 та 43 відповідно).

Зокрема, статтею 15 Закону № 2811-XII було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III, а саме: дію статті 13 Закону № 2811-ХІІ з 01 січня 2008 року поширено і на застрахованих осіб, а ст. 15 Закону № 2811-ХІІ викладено в наступній редакції: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Проте, пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з 01.01.2009 року, діють положення ст.13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", якою передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною та положення ст.15 цього Закону, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» № 5515-VI від 06.12.2012 р. та Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 776-VI від 24.02.2014 р. не містять будь-яких положень щодо розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2811-ХІІ або делегування повноважень по визначенню такого розміру Кабінету Міністрів України.

За таких обставин, у 2013-2014 роках виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, не застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, повинні здійснюватися у розмірі визначеному статтею 15 Закону № 2811-ХІІ, а саме - у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Оскільки у даній справі спірні правовідносини виникли щодо виплати допомоги з 15лютого 2014 року особі, яка не застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що на відносини щодо виплати допомоги Позивачу у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2811-ХІІ ), відповідно до статті 15 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» позивач має право на виплату відповідної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період до 30 червня 2014 року до змін в законодавстві України.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутні правові підстави для виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку після 01 липня 2014 року .

При цьому, доводи апеляційних скарг не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок, а підстави для скасування чи зміни судового рішення - відсутні.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року у справі № 185/8152/14-а провадження № 2-а/185/210/14 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання протиправними дій , сплату не донарахованих сум виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили, відповідно до ст. 254 КАС України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник