Справа № 826/11334/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про скасування постанови. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідач надіслав на адресу позивача лист від 14.07.2014 року №1895/10 в якому містилась постанова про відкриття виконавчого провадження по справі. Постанова підписана державним виконавцем Кузьмишином Е.М., яка не скріплена печаткою, а тому не ідентифікує посадових осіб державної виконавчої служби, що їх підписали. Дана постанова складена з порушенням законодавчих вимог, оскільки наявні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, а тому позивач вважає, що дана постанова, винесена відповідачем безпідставно, оскільки пропущений строк пред'явлення до виконання виконавчих документів. Просив суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2014 року ВП №43985307.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 вересня 2014 року у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Луганській області винесено постанову від 24.03.2014 року №000073 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у сумі 9 655,73 грн.

Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві постановою від 14.07.2014 року відкрито виконавче провадження №43985307 з примусового виконання постанови від 24.03.2014 року №000073 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь держави штрафу в розмірі 9 655,73 грн.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606 - XIV.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 21.04.1999р. №606 - XIV, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 17 вказаного Закону передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює вимоги до виконавчого документа якими, зокрема, є дата набрання ним чинності та строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до пункту 1 частини 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи органів (посадових осіб) уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох місяців.

Статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-XII передбачена відповідальність за порушення законодавства про захист прав споживачів.

У разі невиконання в добровільному порядку суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, визначених у статті 26 цього Закону рішень (постанов) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та його посадових осіб про накладення стягнення примусове виконання таких рішень (постанов) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Луганській області накладено на позивача стягнення у розмірі 9 655,73 грн., що оформлено постановою від 24.03.2014 року №000073.

Позивач, вказуючи на незаконність та безпідставність відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаної постанови, посилається на те, що ним подано скаргу до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів про скасування постанови від 24.03.2014 року №000073, а відтак оскаржувана постанова не доведена до відома позивача у визначений законом спосіб та строки.

В той же час, згідно п. 6 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 р. №1177, на який посилається позивач, передбачено, що суб'єкт господарської діяльності перераховує суму штрафу до державного бюджету у 15-денний термін після отримання постанови, про що протягом трьох днів письмово повідомляє Держспоживінспекцію або її територіальний орган, який наклав штраф, із зазначенням номера і дати платіжного доручення. У разі оскарження постанови штраф повинен бути сплачений не пізніш як через 15 днів після повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Доказів того, що вказана вище постанова за результатами розгляду скарги була скасована Державною інспекцією України з питань захисту прав споживачів позивачем не надано.

Крім того, необхідно звернути увагу, що згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що скарги на рішення органів виконавчої влади, що здійснюють захист прав споживачів, їх службових осіб, а також на дії таких осіб розглядаються в порядку, визначеному законодавством.

Подання скарги не зупиняє виконання рішення органу виконавчої влади, що здійснює захист прав споживачів, його службових осіб, а також дій таких осіб.

У відповідності до вимог статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи органів уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох місяців.

Необхідно узяти до уваги поштовий пробіг з міста Луганська до міста Києва та враховуючи, що позивачем не надано до суду належних доказів пропуску строку звернення стягувача до виконавчої служби, а тому приходить до висновків, що Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Луганській області подано заяву про примусове виконання постанови від 24.03.2014 року - 10 липня 2014 року, тобто в межах строків, встановлених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кузьмишина Е.М. про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2014 року ВП № №43985307 прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, тому є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Крім того, положенням п. 10 вищевказаного Положення передбачено повернення необґрунтовано стягнених сум штрафів, що здійснюється в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 27 січня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 22 січня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.