Справа № 1329/3303/12,2а-460/23/13
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 р. Справа № 876/9577/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 28 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Лозинської сільської ради про визнання недійсним рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

09.07.2012 року позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання неправомірним рішення Лозинської сільської ради №180 від 23.01.2012 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку у спільну сумісну власність».

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що оскаржуваним рішенням їм було надано дозвіл щодо земельної ділянки площею 0,25 га, хоч в заяві вони просили про надання дозволу щодо земельної ділянки площею 0,70 га., яка була передана їм згідно заповіту.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 28 травня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивачі постанову оскаржили, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подали апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі покликається на те, що згідно довідки Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області №284 від 02.04.2012 року на день смерті вітчима згідно земельно-кадастрової книги за ним рахується земельна ділянка площею 0,70 га, яка була передана їм згідно заповіту. Також вказують на те, що провадження у даній справі слід закрити оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що з оглянутої копії письмової заяви від 05.12.2012 року вбачається, що заявники просили надати їм дозвіл на приватизацію земельної ділянки для ОЖБ 0,25 га, а для ОСГ площі земельної ділянки не вказали.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивачі після смерті вітчима, гр.ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в порядку спадкування за заповітом набули право власності по 1/2 частині на житловий будинок АДРЕСА_1 що стверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 08.07.2011 року. (а.с.6, 7, 46, 47)

З довідки виконкому Лозинської сільської ради №284 від 02.04.2012 року вбачається, що за гр. ОСОБА_3 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року згідно записів в земельно-кадастровій книзі рахувалася земельна ділянка площею 0,70 га. (а.с.10)

У зв`язку з вищенаведеним позивачі звернулися до відповідача із заявою про надання їм дозволу на преватизацію земельної ділянки для ОЖБ 0,25 га та ОСГ через проект відводу.

Згідно статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст, та ін.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключною компетенцією місцевих рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Рішенням №180 від 23.01.2012 року Лозинська сільська рада на підставі письмової заяви надала дозвіл заявникам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо надання земельної ділянки площею 0,25 га у спільну сумісну власність для обслуговування житлового будинку в с.Дубровиця. (а.с.5)

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вищенаведеним колегія суддів вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативно-правовими актами України приймаючи оскаржуване рішення та у відповідності до поданої заяви позивачів.

Щодо покликання в апеляційній скарзі на те, що даний спір слід розглядати в порядку цивільного судочинства то колегія суддів вважає його безпідставним з огляду на наступне.

Згідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Яворівського районного суду Львівської області від 28 травня 2013 року у справі №1329/3303/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

В.С.Затолочний