Справа № 826/12057/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Пилипенко О.Є.,

суддів: Романчук О.М. та Шелест С.Б.,

при секретарі Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві та Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві до Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач - Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» про стягнення заборгованості перед бюджетом з розрахункових рахунків та за рахунок готівки ПрАТ «Київспецтранс» (04208, м. Київ, пр. Правди, 85), заборгованості у розмірі 4 208 974,39 грн., на р/р 0008 одержувач: Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі м. Києва (), банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Код банку 820019.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто заборгованість перед бюджетом з розрахункових рахунків та за рахунок готівки ПрAT «Київспецтранс» код ЄДРПОУ - 02772037 (04208, м. Київ, пр. Правди, 85), заборгованість у розмірі 3 607 090,00 грн. на р/р 0008 одержувач: Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі м. Києва (), банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Код банку 820019. У задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 601 884,39 грн. відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач та позивач звернулися із апеляційними скаргами, в яких просять скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року. Відповідач просить прийняти нове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач просить прийняти нове рішення, яким прийняти часткове визнання позовних вимог в розмірі 1 320 004,99 грн., в задоволенні позовних вимог в розмірі 2 287 085,01 грн. - відмовити. Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві - залишити без задоволення, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» - задовольнити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року - скасувати, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено існування у відповідача заборгованості по сплаті податкового зобов'язання по податку на додану вартість, не сплаченого у порядку і строки, визначені Податковим кодексом України. Водночас суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення суми пені в розмірі 601 884,39.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись в повному обсязі з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом, ПАТ «Київспецтранс» зареєстровано Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією 21 травня 1997 року та взято на податковий облік в ДПІ у Подільському районі м. Києва.

Як зазначає позивач у своєму позові, відповідно до даних, зазначених відповідачем у 2013-2014 роках у податкових деклараціях з податку на додану вартість податкове зобов'язання по сплаті названого податку станом на 13 серпня 2014 року визначене у розмірі 4 208 974,39 грн.

Так, відповідачем подано податкові декларації з податку на додану вартість:

- за листопад 2014 р. № від 19.12.2013 року, якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання в сумі 615 659,00 грн.;

- за грудень 2014 р. № від 20.01.2014, якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання в сумі 569 316,00 грн.;

- за лютий 2014р. № від 19.03.2014., якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання в сумі 453 210,00 грн.

- за березень 2014 р. № від 20.04.2014 якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання в сумі 558 336,00 грн.;

- за квітень 2014 р. № від 19.05.2014. якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання в сумі 510 066,00 грн.

- за травень 2014 р,.№ від 20.06.2014, якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання в сум і 450 886,00 грн.;

- за червень 2014 р. № від 18.07.2014, якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання в сумі 449 523,00 грн.

Також, відповідачем подано уточнюючу декларацію з податку на додану вартість за січень 2014 р. № від 19.03.2014 року, за якою самостійно визначено суму податкового зобов'язання в сумі 94,00 грн.

Крім цього, ДПІ була нарахована пеня в розмірі 601 884,39 грн.

Таким чином, станом на 13 серпня 2014 року у відповідача обліковується податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 4 208 974,39 грн.

ДПІ у Подільському районі м. Києва платнику податків надіслано першу податкову вимогу №1/2088 від 06 липня 2009 року, яка отримана відповідачем 15 липня 2009 року, та другу податкову вимогу №2/2531 від 14 серпня 2009 року, яка отримана платником 04 вересня 2009 року, що сторонами не спростовуються.

Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно не перераховано до бюджету визначені у податкових деклараціях суми податку, у строки, визначені податковим законодавством, звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові декларації, якими відповідачем було підтверджено розмір податкових зобов'язань зі сплати податку на додану вартість, подані платником податків до податкового органу у період за листопад 2013 року по червень 2014 року.

Стаття 36 Податкового кодексу України закріплює, що податковим обов'язком платника податку визнається його обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Такий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Проте, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе сам платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до приписів статті 203 Податкового кодексу України платники податку на додану вартість визначають базу оподаткування зазначеним податком та протягом 20 днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця подають до податкового органу податкову декларацію, в якій визначають суму податкового зобов'язання, що підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 56.11. статті 56 ПК України самостійно визначене платником податків податкове зобов'язання оскарженню не підлягає.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).

У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Право органів податкової служби на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини закріплено підпунктом 20.1.34 пункту 2.1. статті 20 ПК України.

При цьому пунктами 95.2 та 95.3 статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги та виключно за рішенням суду.

Відповідач визнає невиконання покладених на нього обов'язків щодо сплати податкових зобов'язань по податку на додану вартість у розмірах, визначених у податкових деклараціях в частині 1 320 004,99 грн. Зокрема, відповідач вказує, що ним проведено часткову сплату грошових коштів, на підтвердження чого надано реєстри сплати ПДВ за грудень 2013 року, лютий - червень 2014 року на суму 2 208 485,01 грн. Вказує, що податковим органом було неправомірно зараховано вказані кошти в рахунок погашення податкового боргу за попередні періоди, оскільки така заборгованість була розстрочена судовими рішеннями.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що:

податкова заборгованість з ПДВ за лютий - листопад 2010 року в сумі 6 014 618,21 грн. розстрочена на 30 місяців рішенням суду у справі №2а-1209/11/2670;

податкова заборгованість з ПДВ за грудень 2010 року - червень 2011 року в сумі 3 354 886,01 грн. розстрочена на 84 місяці рішенням суду у справі №2а-12448/11/2670;

податкова заборгованість з ПДВ за липень - серпень 2011 року в сумі 921 313,16 грн. розстрочена на 24 місяці рішенням суду у справі №2а-17713/11/2670;

податкова заборгованість з ПДВ за вересень 2011 року в сумі 576 624,45 грн. розстрочена на 84 місяці рішенням суду у справі №2а-17380/11/2670;

податкова заборгованість з ПДВ за жовтень - листопад 2011 року в сумі 1 122 368,53 грн. розстрочена на 24 місяці рішенням суду у справі №2а-1755/12/2670;

податкова заборгованість з ПДВ за грудень 2011 року в сумі 504 610,11 грн. розстрочена на 84 місяці рішенням суду у справі №2а-2080/12/2670;

податкова заборгованість з ПДВ за січень 2012 року в сумі 415 742,49 грн. розстрочена на 84 місяці рішенням суду у справі №2а-4439/12/2670;

податкова заборгованість з ПДВ за лютий 2012 року в сумі 360 961,85 грн. розстрочена на 84 місяці рішенням суду у справі №2а-5778/12/2670;

податкова заборгованість з ПДВ за березень - червень 2012 року в сумі 1 898 839,00 грн. розстрочена на 12 місяців рішенням суду у справі №2а-9097/12/2670;

податкова заборгованість з ПДВ за серпень - грудень 2012 року в сумі 2 229 517,00 грн. розстрочена на 60 місяців рішенням суду у справі №826/2453/13-а;

податкова заборгованість з ПДВ за січень - жовтень 2013 року в сумі 4 313 434,23 грн. розстрочена на 84 місяці рішенням суду у справі №826/20641/13-а.

Приписами пункту 100.1. статті 100 ПК України визначено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Так, відповідно до пункту 87.9. статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Разом з тим, положення Податкового кодексу України, якими визначені основні засади сплати податкових зобов'язань, визначених в порядку, встановленому цим Законом, взагалі не передбачають процедуру погашення податкової заборгованості, стягнутої на підставі судових рішень, у тому числі на умовах розстрочення.

При цьому, законодавство України гарантує виконання судових рішень. Зокрема, згідно ст. 124 Конституції судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Це підтверджується і нормами ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають, що постанова суду, що вступила в законну силу, є обов'язковою для осіб, що беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ і організацій, посадових або службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Зокрема, податковий борг з ПДВ, що рахується за позивачем за періоди лютий - листопад 2010 року, за грудень 2010 року, червень 2011 року, липень - серпень 2011 року, вересень 2011 року, жовтень - листопад 2011 року, грудень 2011 року, січень 2012 року, лютий 2012 року, березень - червень 2012 року, серпень - грудень 2012 року, січень - жовтень 2013 року, розстрочений судовими рішеннями, які є обов'язковими для виконання на всій території України. При цьому вказаними рішеннями визначено конкретні періоди протягом яких повинно бути погашено податковий борг та визначені суми, які відповідач зобов'язаний сплачувати щомісячно.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що при прийнятті Окружним адміністративним судом м. Києва рішень про розстрочення податкового боргу, вже досліджувалися обставини існування податкового боргу підприємства, що не було враховано судом першої інстанції при розгляді даного спору.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про правомірність зарахування позивачем коштів, отриманих від платника податків у період з січня по липень 2014 року в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у попередні податкові періоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки, судове рішення про розстрочення податкового боргу, за своєю суттю є фактично перенесенням виконання такого зобов'язання на новий строк, то граничним терміном сплати є строк, вказаний в такому рішенні.

Відтак суд апеляційної інстанції вважає, що ДПІ у Подільському районі м. Києва було неправомірно зараховано грошові кошти в сумі 2 287 085,01 грн. в рахунок погашення податкового боргу відповідача за попередні періоди, що в свою чергу свідчить про відсутність у відповідача заборгованості по сплаті ПДВ на вказану суму.

З наведеного випливає, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості перед бюджетом з розрахункових рахунків та за рахунок готівки ПрАТ «Київспецтранс» (04208, м. Київ, пр. Правди, 85), заборгованості у розмірі 4 208 974,39 грн. підлягає задоволенню в частині стягнення 1 320 004,99 грн.

Водночас колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції за результатами аналізу позовних вимог про стягнення пені у сумі 601 884,39 грн.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

З наявної в матеріалах справи облікової картки платника податку - ПАТ «Київспеїцранс» (за платежем 14010100 (податок на додану вартість), вбачається, що за підприємством обліковується пеня у розмірі 715 826, 76 грн. станом на 30.09.2014 року.

Разом з тим згідно облікової картки платника станом на 31.12.2014 року у гр. 13 зазначено, що залишок несплаченої пені становить 501 948,23 грн.

Як убачається із наданого суду апеляційної інстанції позивачем Розрахунку сум податкового боргу платника податків ПАТ «Київспецтранс» станом на 13.08.2014 року податковою інспекцією пеня в розмірі 601 884,39 грн. нараховувалась за період, що передував грудню 2013 року.

Проте як уже було встановлено, судовими рішеннями розстрочено сплату сум податкової заборгованості по ПДВ за період з лютого 2010 року по грудень 2012 року ПАТ «Київспецтранс», яка в свою чергу є сумою узгодженою в судовому порядку, а отже застосування штрафних фінансових санкцій можливо до відповідача лише у разі недотримання ним розміру, порядку та строків сплати податкового боргу.

Проте, доказів того, що відповідачем розстрочений судовими рішеннями податковий борг сплачується із порушенням встановлених строків, розмірів та порядку, позивачем суду не надано.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив, що нарахування Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві пені за період, що передує грудню 2013 року являється неправомірним.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення суми пені в розмірі 601 884,39.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було частково вірно встановлено фактичні обставини справи, дотримано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві - залишити без задоволення, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» - задовольнити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року - скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити частково.

Стягнути заборгованість перед бюджетом з розрахункових рахунків та за рахунок готівки Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» код ЄДРПОУ - 02772037 (04208, м. Київ, пр. Правди, 85), заборгованість у розмірі 1 320 004,99 грн. на р/р 0008 одержувач: Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі м. Києва (), банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Код банку 820019.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.Є. Пилипенко

Судді: О.М.Романчук

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Романчук О.М

Шелест С.Б.