Справа № 800/586/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

02 січня 2015 року м. Київ справа № 800/586/14

Суддя Вищого адміністративного суду України Васильченко Н.В.,

перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправною бездіяльності, визнання відсутньою компетенції, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2014 року до Вищого адміністративного суду України надійшов позов ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправною бездіяльності, визнання відсутньою компетенції, в якому він просить в суду:

- визнати протиправною бездіяльність Верховної Ради України, яка полягає у нерозгляді Комітетом з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності Верховної Ради України проекту постанови Верховної Ради України «Про скасування рішення Верховної Ради України про прийняття за основу та в цілому проекту Закону України від 16 вересня 2014 року «Про недопущення переслідування та покарання осіб-учасників подій на території Донецької та Луганської областей», та зобов'язати Верховну Раду України розглянути згаданий проект постанови;

- визнати відсутньою та припиненою компетенцію Верховної Ради України щодо розгляду проекту постанови Верховної Ради України «Про скасування рішення Верховної Ради України про прийняття за основу та в цілому проекту Закону України від 16 вересня 2014 року «Про недопущення переслідування та покарання осіб-учасників подій на території Донецької та Луганської областей».

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, передумовою звернення позивача до суду слугували наступні обставини.

16 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято внесений Президентом України Закон «Про недопущення переслідування та покарання осіб-учасників подій на території Донецької та Луганської областей» (законопроект 5082 від 16.09.2014).

Відразу після прийняття Закону за основу та в цілому, тобто, 16 вересня 2014 року, рядом народних депутатів України було реалізовано свої повноваження (права), передбачені ст. 48 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», зокрема, на звернення до Комітету з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності Верховної Ради України.

На розгляді у вказаному Комітеті знаходиться проект постанови Верховної Ради України «Про скасування рішення Верховної Ради України про прийняття за основу та в цілому проекту Закону України від 16 вересня 2014 року «Про недопущення переслідування та покарання осіб-учасників подій на території Донецької та Луганської областей». Дане питання не вирішено до цього часу.

Посилаючись на ч. 8 ст. 48 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», позивач вважає, що Комітет з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності Верховної Ради України був зобов'язаний розглянути питання оцінки прийнятого закону (законопроекту) та застережень депутатів з даного приводу в термін не пізніше за три дні від дня одержання.

У зв'язку з наведеним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 75 Конституції України встановлено, що парламент - Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Здійснюючи свої повноваження, Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші акти більшістю від її конституційного складу, крім випадків, передбачених цією Конституцією; голосування на засіданнях Верховної Ради України здійснюється народним депутатом України особисто (ч. 3 ст. 84, п. З ч. 1 ст. 85, ст. 91 Конституції України).

У Рішенні Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 р. № 17-рп/2002 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статей 75, 82, 84, 91, 104 Конституції України (щодо повноважності Верховної Ради України) зазначено, що Верховна Рада України визначена в ст. 75 Конституції України парламентом - єдиним органом законодавчої влади в Україні. Як орган державної влади Верховна Рада України є колегіальним органом, який складають чотириста п'ятдесят народних депутатів України. Повноваження Верховної Ради України реалізуються спільною діяльністю народних депутатів України на засіданнях Верховної Ради України під час її сесій. Визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони. Верховна Рада України здійснює законодавчу владу самостійно, без участі інших органів.

Відповідно до розділу IV Регламенту Верховної Ради України стадіями законодавчої процедури є: вияв законодавчої ініціативи, реєстрація законопроекту, розгляд законопроекту, прийняття закону, його підписання і оприлюднення.

Згідно із статтею 102 Регламенту Верховної Ради України законопроекти розглядаються і приймаються Верховною Радою України, як правило, за процедурою трьох читань, яка включає: 1) перше читання - обговорення основних принципів, положень, критеріїв, структури законопроекту та прийняття його за основу; 2) друге читання - постатейне обговорення і прийняття законопроекту в другому читанні; 3) третє читання - прийняття законопроекту, який потребує доопрацювання та узгодження, в цілому.

При цьому, як передбачено статтею 114 Регламенту Верховної Ради України, за наслідками розгляду законопроекту в першому читанні Верховна Рада може прийняти рішення, зокрема, про прийняття законопроекту за основу з дорученням головному комітету підготувати його до другого читання.

Таким чином, здійснення окремих стадій законодавчого процесу віднесено до виключної компетенції Верховної Ради України, яка при цьому реалізує свою нормотворчу функцію, а не владні управлінські функції.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

У зв'язку з тим, що в законодавчій процедурі Верховна Рада України не здійснює владні управлінські функції, при оскарженні зазначених стадій законодавчого процесу відсутній предмет судового захисту, що підлягає захисту у адміністративній справі.

В абзаці 6 п. 2 мотивувальної частини Рішення у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення частин 2 і 3 ст. 84 та частин 2 і 4 ст. 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) від 7 липня 1998 р. № 11-рп/98 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 152 Конституції України порушення встановленої Конституцією України процедури розгляду чи ухвалення законів та інших правових актів є підставою для визнання їх неконституційними.

Тобто до повноважень суду адміністративної юрисдикції не віднесені питання порушення встановленої Конституцією України процедури розгляду чи ухвалення законів та інших правових актів.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до надання судом оцінки діянь Верховної Ради України при прийнятті Закону України від 16 вересня 2014 року «Про недопущення переслідування та покарання осіб-учасників подій на території Донецької та Луганської областей», то розгляд таких позовних вимог не відноситься до повноважень суду адміністративної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, керуючись статтями 3, 18, 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправною бездіяльності, визнання відсутньою компетенції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Васильченко