Справа № 810/3410/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3410/14 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Безименної Н.В.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою відповідача - ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року у справі за адміністративним позовом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року позивачем - Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості було подано адміністративний позов до суду першої інстанції, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача незаконно одержану допомогу по безробіттю - у розмірі 6237,35 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року адміністративний позов Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів - задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача - відмовити. Відповідач мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята із порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач перебував на обліку у Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості, як безробітний, у період з 28 липня 2010 року по 14 грудня 2010 року, і з 25 жовтня 2013 року по березень 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 жовтня 2013 року відповідач звернувся до позивача із заявою про реєстрацію (перереєстрацію) його як безробітного і призначення (поновлення) допомоги по безробіттю до вирішення питання його подальшого працевлаштування (а.с.7).

У вищевказаній заяві відповідач зазначив, що не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не є суб'єктом підприємницької діяльності.

Згідно з довідками Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості від 07 травня 2014 року №1782 та №1181, відповідачу нараховано кошти:

- у період з серпня 2010 року по грудень 2010 року - у розмірі 3605,09 грн.;

- у період з листопада 2013 року по березень 2014 року - у розмірі 2632,26 грн.

Внаслідок проведеного позивачем розслідування страхових випадків і обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», було встановлено, що відповідач був зареєстрований фізичною особою - підприємцем з 10 листопада 1994 року (а.с.10-12).

07 травня 2014 року позивачем було пред'явлено претензію №698-02 про повернення відповідачем незаконно отриманих коштів у розмірі 6237,35 грн (а.с.13).

Вищезазначена претензія відповідачем не задоволена, внаслідок чого позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

При ухваленні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач надав недостовірні дані при поданні заяви про реєстрацію (перереєстрацію) його як безробітного і призначення (поновлення) допомоги по безробіттю до вирішення питання його подальшого працевлаштування (заява від 25 жовтня 2013 року).

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів не погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення коштів за період з листопада 2013 року по березень 2014 року, виходячи з наступного.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття - визначаються Законом України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05 липня 2012 року та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а також Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №198 від 20 березня 2013 р, Порядком надання допомоги по безробіттю, в тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженим наказом Мінпраці № 307 від 20 листопада 2000 року.

Колегія суддів звертає увагу, що Закон України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05 липня 2012 року набув чинності 01 січня 2013 року, а тому до правовідносин що виникли після вказаної дати - застосовуються положення чинного закону.

Крім того, на виконання зазначеного закону прийнято Порядок реєстрації Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №198 від 20 березня 2013 р, який також має бути застосовано до правовідносин, що мали місце у 2013 році.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Таким чином, законодавством встановлена умова віднесення осіб до категорії зайнятого населення - наявність доходу від передбачених форм зайнятості.

Згідно з частиною 1 статі 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач вдруге звернувся до позивача із заявою про реєстрацію (перереєстрацію) його як безробітного та призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю - 25 жовтня 2013 року.

Таким чином, зазначена вище заява повинна бути складена із врахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» N 198 в редакції від 03 квітня 2013 року.

Згідно з абз. 4 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», реєстрація проводиться за умови пред'явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, облікової картки платника податків, трудової книжки (цивільно-правового договору чи документа, який підтверджує період зайнятості), а в разі потреби також військового квитка, диплома або іншого документа про освіту.

Отже, на підставі документів, які пред'являються при реєстрації (перереєстрації) безробітних, зокрема облікової картки платника податків, можливо встановити наявність у заявника доходу.

Крім того, у матеріалах справи не міститься жодних документів, які би підтверджували отримання відповідачем доходу від здійснюваної підприємницької діяльності.

Таким чином, ОСОБА_3 була правомірно нарахована та виплачена допомога по безробіттю за період з листопада 2013 року по березень 2014 року - у розмірі 2632,26 грн.

А тому рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача коштів за період з листопада 2013 року по березень 2014 року у розмірі 2632,26 грн - є неправомірним.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню у частині задоволення позовних вимог про стягнення коштів за період з листопада 2013 року по березень 2014 року - у розмірі 2632,26 грн. У цій частині необхідно ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів за вказаний період - відмовити.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачу нараховано кошти у період з серпня 2010 року по грудень 2010 року - у розмірі 3605,09 грн.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, відповідач був зареєстрований як приватний підприємець 10 листопада 1994 року, дані про припинення реєстрації - відсутні (а.с.19).

Колегія суддів звертає увагу, що до правовідносин які мали місце у 2010 році повинні застосовуватись положення Закону України «Про зайнятість населення» №803-ХІІ в редакції від 08 грудня 2009 року, а також Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №219 від 14 лютого 2007 року.

Частина 3 статті 1 вищевказаного закону закріплює, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах:

а) працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб;

б) громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство»;

в) обрані, призначені або затверджені на оплачувану посаду в органах державної влади, управління та громадських об'єднаннях;

г) які проходять службу в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, військах внутрішньої та конвойної охорони і Цивільної оборони України, органах внутрішніх справ України, інших військових формуваннях, створених відповідно до законодавства України, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, альтернативну (невійськову) службу;

е) які проходять професійну підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації з відривом від виробництва; навчаються в денних загальноосвітніх школах і вищих навчальних закладах;

ж) працюючі громадяни інших країн, які тимчасово перебувають в Україні і виконують функції, не пов'язані із забезпеченням діяльності посольств і місій.

Відповідно до пункту 12 зазначеного вище Порядку, для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає у день, що настає після закінчення встановленого строку для пошуку підходящої роботи, до центру зайнятості заяву із зазначенням у ній інформації про те, що він не займається видами діяльності, що визначені частиною 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», і не отримує пенсію на пільгових умовах, а також копію довідки про його ідентифікаційний номер.

Таким чином, відповідачем не було дотримано вимог законодавства при здійснені реєстрації його як безробітного та призначенні допомоги по безробіттю у 2010 році, а тому отримані кошти за період з серпня 2010 року по грудень 2010 року у розмірі 3605,09 грн. - отримані відповідачем незаконно і підлягають стягненню у встановленому законом порядку.

А тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача коштів за період з серпня 2010 року по грудень 2010 року у розмірі 3605,09 грн. - підлягає залишенню без змін.

Дослідивши матеріали та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів - підлягають задоволенню частково.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року - необхідно скасувати у частині задоволення позовних вимог про стягнення коштів за період з листопада 2013 року по березень 2014 року - у розмірі 2632,26 грн, в решті позовних вимог - залишити без змін.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Статтею 202 КАС України передбачено, що підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 160, 199, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача - ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року -скасувати у частині задоволення позовних вимог про стягнення коштів за період з листопада 2013 року по березень 2014 року - у розмірі 2632,26 грн, та ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів за період з листопада 2013 року по березень 2014 року у розмірі 2632,26 грн. - відмовити.

У решті постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2015 року.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Безименна Н.В.