Справа № 814/3222/14
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

05 грудня 2014 року Справа № 814/3222/14

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "О.С.А.-ТРАНС", вул. Колеснікова, 13,Миколаїв,54039

доДержавної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2,Миколаїв,54030

провизнання протиправним та скасування податкового повідомолення-рішення від 24.09.2014р. № , від 24.09.2014р. № ,
В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "О.С.А.-Транс", звернувся до суду з позовом до відповідача, державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.09.2014 р. № і № .

Позов обґрунтовано тим, що висновок відповідача про нереальність здійснення господарських операцій із контрагентами-постачальниками ґрунтується на відсутності ряду документів, які, однак, не є первинними.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивач не надав усіх документів на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентами.

Суд дослідив матеріали і обставини справи, якими обґрунтовані позовні вимоги та заперечення, і встановив наступне.

З 27.08.2014 р. по 05.09.2014 р. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток підприємства за II-IV квартали 2011 р. та з податку на додану вартість (далі - ПДВ), за результатами якої складено акт від 05.09.2014 р. № 701/14-03-22-02/35066070 (а. с. 15-69).

Під час перевірки встановлено наступні порушення:

- п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого занижено ПДВ на суму 17681,00 грн.;

- п. 134.1 ст. 134, п. 138.1, 138.2, 138.6, п.п. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138, п. 149.1 ст. 149 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 8591,00 грн.

На підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 24.09.2014 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати ПДВ за основним платежем у розмірі 17681,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 4420,25 грн. і № про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток за основним платежем у розмірі 8591,00 грн. (а. с. 10-11).

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного.

Перевіркою встановлено, що позивач придбав у ряду контрагентів дизельне паливо, автошини, запчастини, послуги з технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів та експедиційно-транспортні послуги. Зважаючи на те, що основним видом діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт, придбання вказаних товарів і послуг виглядає обґрунтованим.

В акті перевірки відповідач зробив висновок про не підтвердження фактичного одержання позивачем товарів і послуг від контрагентів-постачальників. Дані висновки ґрунтуються на тому, що до перевірки не надано товарно-транспортні накладні з відмітками про пункт навантаження, розвантаження, транспортний засіб, найменування товару, дату транспортування, а також інші документи, що підтверджують факт руху товарів від ТОВ компанія "Тріадіс", ТОВ "Весттрансойл", ТОВ "АВМ-Миколаїв плюс", ТОВ фірма "Авантехтранс", ТОВ "Шиппінг-Лайн", ТОВ "Автоадреса", ТОВ "Тракшин плюс" та отримання транспортно-експедиційних послуг від ТОВ "Трейд-Маркет БМ", ТОВ "Термінал Холдінг", ТОВ "Маренгоні".

Позивачем до перевірки не надано накази на призначення працівників, що пройшли курс спеціального навчання та перевірку знань з питань охорони праці, товарні книги кількісного руху нафтопродуктів за формою 31-НП, журнали обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою 6-НП та журнали вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою 7-НП.

При цьому, в актах надання експедиційно-транспортних послуг ТОВ "Трейд-Маркет БМ", ТОВ "Південь-Річмаркет", ТОВ "Термінал Холдінг", ТОВ "Маренгоні" зазначено лише номенклатуру послуг, загальну вартість і місце складання. В актах не вказано напрямок руху товарів від постачальника до покупця, транспортний засіб, прізвище водія, місце навантаження, кілометраж, найменування товару, його кількість.

Крім того, при дослідженні взаємовідносин позивача з контрагентами, ДПІ посилається на акти про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ "Термінал Холдінг", ТОВ "Південь-Річмаркет" і ТОВ "Трейд-Маркет БМ".

На підтвердження реальності своїх взаємовідносин із контрагентами позивач надав суду письмові договори та первинні документи (а. с. 72-127). В акті перевірки ДПІ зазначає, що позивачем не надано жодних документів щодо подальшого використання у господарській діяльності придбаних товарно-матеріальних цінностей та послуг. Однак у матеріалах справи містяться акти на списання товарів, придбаних позивачем (а. с. 137-141).

З приводу нереальності господарський операцій позивача суд зазначає, що товарно-транспортні накладні є документами, які призначені для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування тощо. Ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. На думку суду, товарно-транспортна накладна, а тим більше накази на призначення працівників, що пройшли курс спеціального навчання та перевірку знань з питань охорони праці, товарні книги кількісного руху нафтопродуктів, журнали обліку та журнали вимірювання нафти, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товару. Відсутність у наданих до перевірки товарно-транспортних накладних і актах про надані послуги деяких реквізитів не є беззаперечним доказом безтоварності операцій із контрагентами.

Крім того, акти про неможливість проведення зустрічних звірок взагалі не можуть бути доказом неможливості виконання особою своїх зобов'язань, оскільки повинні містити тільки загальну інформацію про платника податків та фіксувати факт неможливості проведення звірки із зазначенням причин цього.

Згідно п.п. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у зв'язку з придбанням послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Матеріали справи свідчать про безпідставність висновків відповідача щодо нереального характеру взаємовідносин позивача з контрагентами. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 182,70 грн. (а. с. 3), що й підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області 24.09.2014 р. № і № .

3.Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "О.С.А.-Транс" судовий збір у сумі 182,70 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є. В. Марич