Справа № 826/2547/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2547/14 Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко В.П. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковського Максима Володимировича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковського Максима Володимировича, Головного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дії, скасування рішення, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковського Максима Володимировича, Головного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дії, визнання незаконним та скасування рішення № 11092901 від 21 лютого 2014 року, зобов'язати провести державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року у справі № 753/5116/13-ц.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковського Максима Володимировича протиправними. Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковського Максима Володимировича № 11092901 від 21 лютого 2014 року. Зобов'язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковського Максима Володимировича на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року у справі № 753/5116/13-ц, провести державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковський Максим Володимирович звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року у справі №753/5116/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності, зняття арешту з майна, визнання запису про право власності недійсним та його скасування - позовні вимоги задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

06 лютого 2014 року позивач подала до Головного управління юстиції у місті Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, до якої додала наступні документи: копію паспорту громадянина України та копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків; рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року по справі №753/5116/13-ц у 2 екземплярах; оригінал технічного паспорту б/н від 20 січня 2014 року, виданого ТОВ «БТІ» та його копію; оригінали квитанцій про сплату державного мита та внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав.

Згідно вимог наказу Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» від 02 квітня 2013 року №607/5, орган державної реєстрації прав передав таку заяву на розгляд Державній реєстраційній службі України.

За результатами розгляду поданої заяви, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковський Максим Володимирович встановив, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Поданий правовстановлюючий документ не містить загальної та житлової площі об'єкту, РНОКПП (реєстраційний номер облікової картки платника податків) заявника, що не дає змоги встановити тотожність суб'єктів і об'єктів та унеможливлює державну реєстрацію прав відповідно до Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141.

У зв'язку з наведеним, державним реєстратором було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 11092901 від 21 лютого 2014 року.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про відмову у державній реєстрації та вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.1. ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 19 вищевказаного Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно п.6 ч.1 ст.7-1 вищевказаного Закону, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України та покладені на нього Президентом України.

В силу п.1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).

Згідно п.1 Порядку № 868, органи державної реєстрації прав - це Укрдержреєстр та структурні підрозділи територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Відповідно до п.п. 10 п. 4 Порядку № 868, Укрдержреєстр відповідно до покладених на нього завдань здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Згідно п. 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно такі відомості щодо об'єкта нерухомого майна: тип об'єкта нерухомого майна (житловий будинок, будівля, споруда, квартира, житлове приміщення, нежитлове приміщення тощо); призначення об'єкта нерухомого майна (житловий або нежитловий); площа об'єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєння літера, загальна та (за наявності) житлова площа об'єкта нерухомого майна, який є складовою частиною складної речі та призначений для обслуговування іншої (головної) речі, пов'язаний з нею спільним призначенням та є її приналежністю); адреса об'єкта нерухомого майна; підстава для внесення запису про нерухоме майно: - назва рішення;- дата формування рішення;- індексний номер рішення; прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4, у відповідності до вимог Закону України № 1952-IV, подала усі необхідні документи, на підставі яких може бути здійснена державна реєстрація прав, зокрема: - заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) реєстраційний номер 5330795; - копію паспорта громадянина України та копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків; - рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року у справі №753/5116/13-ц у 2 екземплярах; - оригінал технічного паспорту б/н від 20 січня 2014 року, виданого ТОВ «БТІ» та його копію; - оригінали квитанцій про сплату державного мита та внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав.

Разом з тим, державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковським М.В. 21 лютого 2014 року прийнято рішення №11092901, яким відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що поданий правовстановлюючий документ не містить загальної та житлової площі об'єкту, РНОКПП заявника, що не дає змоги встановити тотожність суб'єктів і об'єктів та унеможливлює державну реєстрацію прав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем подано до органу державної реєстрації прав рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, як документ, що встановлює виникнення права на нерухоме майно.

При цьому, описова та мотивувальна частини даного рішення суду містять відомості про те, що загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 59,5 кв. м.

Крім того, згідно резолютивної частини рішення суду, за ОСОБА_4 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 та знято арешт, накладений постановою ВП №26582574 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві від 20 травня 2011 року, на квартиру АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що Технічний паспорт від 20 січня 2014 року містить відомості щодо загальної площі квартири, яка становить 59,5 кв. м, а також вказана житлова площа, яка становить 13 кв. м.

З огляду на те, що позивачем надано органу державної реєстрації прав рішення суду від 17 грудня 2013 року, в якому зазначено загальна площа об'єкту нерухомого майна, а також Технічний паспорт від 20 січня 2014 року, де встановлена загальна та житлова площа об'єкту, а також окремо площі усіх приміщень, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність дій державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковського Максима Володимировича при розгляді заяви ОСОБА_4

Крім того, слід зазначити, що копія РНОКПП позивача була подана до органу державної реєстрації прав, про що зазначено в картці прийому заяви №10696078, а тому даний факт спростовує посилання державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби про відсутність РНОКПП заявника та неможливість проведення державної реєстрації прав.

Також, судом першої інстанції вірно зазначено, що в самому рішенні про відмову у державній реєстрації від 21 лютого 2014 року № 11092901 державний реєстратор зазначає код РНОКПП позивача.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що державному реєстратору прав на нерухоме майно були подані для проведення державної реєстрації прав документи, які відповідають вимогам чинного законодавства України та дають змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, відмовляючи позивачу у проведенні реєстрації права власності на майно, державний реєстратор діяв з порушенням норм чинного законодавства, а тому позовні вимоги ОСОБА_4 в частині визнання дій державного реєстратора прав на нерухоме майно протиправними та скасування прийнятого ним рішення від 21 лютого 2014 року № 11092901 є обґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковського Максима Володимировича, на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року у справі № 753/5116/13-ц, провести державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 та їх часткове задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Клюковського Максима Володимировича - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.