Справа № 820/19187/14
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 р. справа №820/19187/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., при секретарі судового засідання Гумінській Л.М.,

за участі сторін:

представника позивача - Ємельяненка Д.Д.,

представника відповідача - Суботи Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Філакас" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Філакас", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Філакас" з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року, на підставі якої був складений акт перевірки № 6543/20-31-22-03-07/34955462 від 10.11.2014 року;

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо внесення до Інформаційної системи "Податковий блок" відносно ТОВ "Філакас" відхилень між показниками податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, самостійно задекларованих ТОВ "Філакас" у податкових деклараціях за період з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року та показниками податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року згідно з актом №6543/20-31-22-03-07/34955462 від 10.11.2014 року без прийняття податкового повідомлення-рішення та проведення процедури узгодження самостійно визначеного контролюючим органом грошового зобов'язання з податку (збору);

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області відновити в Інформаційній системі "Податковий блок" самостійно визначені ТОВ "Філакас" у податкових деклараціях за період з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року показники податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість без урахування показників податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, обчислених згідно з актом №6543/20-31-22-03-07/34955462 від 10.11.2014 року.

У обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що незважаючи на факт надання первинної документації до перевірки, яка відповідно до законодавства, є підтвердженням реальності і дійсності вчинених фінансово-господарських операцій, перевіряючими у висновках акту перевірки зазначено, що за перевіряємий період не встановлено факту реальності вчинення правочину.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав до суду заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що перевірка проведена посадовими особами відповідно до вимог чинного податкового законодавства, окрім того, відповідачем вказано, що проведення перевірки та викладення в акті перевірки певних висновків не створюють для суб'єкта господарювання жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до Спеціального витягу від 08.12.2014 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Товариство з обмеженою відповідальністю "Філакас" () зареєстроване як юридична особа 20.04.2007 року; відомості про перебування юридичної особи у процесі провадження справи про банкрутство, санації, у процесі припинення, про припинення юридичної особи - відсутні; місцезнаходження юридичної особи: 61070, м.Харків, вул. Академіка Проскури, буд.1.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Філакас"перебуває на податковому обліку з 24.04.2007 року за №3306 відповідно до довідки про взяття на облік платника податків №097 від 23.05.2013 року.

Відповідно до Наказу за підписом в.о. начальника Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області А.О. Єфремова "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Філакас" №1426 від 23.10.2014 року (далі по тексту - Наказ) призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Філакас" тривалістю 5 робочих днів, дата початку - 24.10.2014 року.

На підставі вищезазначеного Наказу посадовим особам Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області видано направлення на перевірку від 24.10.2014 року №№ 1526, 1527, 1528, 1529.

Актом "Про відсутність посадових осіб ТОВ "Філакас" за адресою, вказаною у реєстраційних документах" №1315/20-31-22-03-07/34955462 від 24.10.2014 року зафіксовано, що при виході за податковою адресою ТОВ "Філакас" встановлено, що посадова особа підприємства, а саме директор та головний бухгалтер в одній особі Дудолад Валерій Вікторович, за вказаною адресою відсутній, а тому вручити направлення на проведення документальної позапланової виїзної перевірки та розпочати перевірку у терміни, визначені в направленні на її проведення у посадових осіб податкового органу немає можливості.

Фахівцями Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області 27.10.2014 року представнику підприємства за довіреністю Старостіній О.Ю. вручено наказ "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Філакас" №1426 від 23.10.2014 року та направлення на перевірку від 24.10.2014 року №№ 1526, 1527, 1528, 1529.

Відповідно до Наказу "Про продовження строків проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ "Філакас" №1472 від 30.10.2014 року у зв'язку із значним обсягом документів та необхідністю додаткового часу для перевірки перевірку позивача продовжено на 2 робочі дні - до 31.10.2014 року (копія наказу отримана директором ТОВ "Філакас" Дудоладом В.В. 30.10.2014 року).

За результатами перевірки відповідачем складено Акт "Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІЛАКАС", , з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року" №6543/20-31-22-03-07/34955462 від 10.11.2014 року (далі по тексту - Акт, акт перевірки).

Відповідно до відомостей довідки №34/10/20-31-22-03-15 від 06.01.2015 року згідно висновків, викладених у Акті, податкове повідомлення-рішення не виносилось.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Главою 8 розділу II Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) встановлені правила щодо призначення та проведення перевірок, які також є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється органами державної фіскальної служби в процесі адміністрування податків і зборів. З цією метою нормативно обмежено перелік підстав для проведення перевірок платників податків контролюючими органами, а також визначено умови проведення відповідних перевірок та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до їх проведення. Недотримання встановлених статтями 75 - 81 Кодексу приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб'єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах, що свідчить про можливість оскарження наказів в адміністративному суді відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України).

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Приписами п.78.4 ст.78 ПК України регламентовано, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 78.5 зазначеної статті визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Матеріалами справи підтверджено, що уповноважена особа позивача (Старостіна О.Ю. за довіреністю) отримала наказ про призначення перевірки та направлення на перевірку, про що свідчить підпис представника позивача на копії наказу про призначення перевірки та у направленнях на перевірку; жодних зауважень до таких документів позивачем не зазначено, у тому числі як на момент пред'явлення таких документів під час допуску посадових осіб податкового органу до перевірки, так і на момент розгляду справи у суді.

Позивачем не надано до суду доказів оскарження наказу про призначення перевірки, у судовому засіданні представником позивача наголошено, що такий наказ у судовому порядку не оскаржувався.

Відповідно до п. 86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Пунктом 86.3 зазначеної статті передбачено, що Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику. Відповідно до 86.7 ст.86 ПК України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. До суду не надано доказів подання позивачем заперечень на акт перевірки до контролюючого органу, представником позивача у судовому засіданні зазначено, що такі заперечення позивачем не подавались.

Згідно з ч.1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 24.12.2010 року №21-25а10, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами. Тобто, згідно з правовою позицією Верховного суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Зазначене узгоджується з приписами статті 67 Конституції України, відповідно до яких кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в розмірі і в порядку, встановленими законом. Тому процедурні порушення, допущені контролюючим органом при призначенні та/або проведенні перевірки, не можуть бути обставиною, яка звільняє платника податків від відповідальності за невиконання його податкового обов'язку. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Філакас" з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року, на підставі якої був складений акт перевірки № 6543/20-31-22-03-07/34955462 від 10.11.2014 року.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо внесення до Інформаційної системи "Податковий блок" відносно ТОВ "Філакас" відхилень між показниками податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, самостійно задекларованих ТОВ "Філакас" у податкових деклараціях за період з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року та показниками податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року згідно з актом №6543/20-31-22-03-07/34955462 від 10.11.2014 року без прийняття податкового повідомлення-рішення та проведення процедури узгодження самостійно визначеного контролюючим органом грошового зобов'язання з податку (збору) та зобов'язання відповідача відновити у інформаційних базах самостійно задекларовані ТОВ "Філакас" у податкових деклараціях за період з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року показники податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року , суд зазначає наступне.

Пунктом 49.8. статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з п. 49.9. статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до викладених вище приписів ст.86 ПК України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства фактично в акті перевірки викладається суб'єктивна думка перевіряючого його оціночні судження, щодо наявності з боку платника порушень податкового та іншого законодавства. За змістом п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Положення п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом: інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу. У відповідності до п. 71.1 ст. 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій. Податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань. Дане положення врегульоване п. 74.1, п. 74.2 ст. 74 Податкового кодексу України.

У п.п. 14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПК України вказано, що податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Наказом Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

На вимогу суду відповідачем надано довідку №31/10/20-31-22-03-15 від 06.01.2015 року за підписом в.о. начальника Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області А.О.Єфремова, засвідченим гербовою печаткою, якою суд повідомлено про те, дані податкової звітності позивача, відображені в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок"в показниках, які самостійно задекларовані позивачем в податкових деклараціях; такі показники податковим органом не змінювались (не коригувались).

Відповідачем у вищевказаній довідці зазначено, що в АІС "Податковий блок" відображені дані про складання податковим органом Акту перевірки; при експлуатації АІС "Податковий блок" не передбачено технічної можливості формування виписок чи витягів.

Надаючи оцінку довідці за підписом начальника податкової інспекції, суд керується приписами ст. ст. 69, 70, 79, 86 КАС України та оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає увагу, що приписами ч.2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною четвертою вказаної статті регламентовано обов'язок суб'єкта владних повноважень подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи відсутність технічної можливості виготовлення витягу із АІС "Податковий блок", суд оцінює довідку про надання інформації щодо коригування податкової звітності як доказ на підтвердження відсутності факту коригувань відповідачем показників самостійно задекларованих позивачем податкових зобов'язань та податкового кредиту, враховуючи при цьому наступне.

При експлуатації АІС "Податковий блок" відповідно до приписів ст. 74 ПК України контролюючі органи вносять до інформаційних баз як показники самостійно задекларованих податкових зобов'язань платників податків, так і відображають результати податкового контролю чи інформації про заходи, які вживались для його здійснення чи в процесі здійснення, у тому числі відображають факт складання акту про проведення перевірки платника податків.

При цьому суд зазначає, що відображення в АІС "Податковий блок" певних даних за своєю юридичною природою не є тими діями суб'єкта владних повноважень, які породжують для платника податків будь-які правові наслідки та не впливають на його права і обов'язки, оскільки внесення таких відомостей лише відображає стан фактичної реалізації суб'єктом влада повноважень функції контролю за дотриманням платником податків податкової дисципліни.

Окрім того, дії відповідача, що підлягають оскарженню позивачем, суд оцінює з точки зору того, чи призвели ці дії до порушення законних прав та інтересів позивача, враховуючи законодавчо визначені завдання адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) розтлумачено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", а саме зазначено, що цей термін треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Законний інтерес - це юридичний інтерес, що заснований на законі і випливає з нього, схвалюється ним, хоча і не закріплений у конкретних правових нормах. Так можна говорити про загальні законні інтереси осіб - учасників адміністративного процесу (досягнення юридично значущого результату, прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі) і персоніфіковані законні інтереси (інтерес особи у встановленні конкретних фактів, що доводять його невинність у вчиненні адміністративного правопорушення або обґрунтовують його позицію у зв'язку зі зверненням у компетентний державний орган).

Позивачем не надано до суду доказів порушення законного інтересу позивача у спірних правовідносинах, тобто не наведено будь-яких аргументів із відповідним документальним підтвердженням щодо настання для позивача негативних наслідків, спричинених діями відповідача, а саме: відображенням в Інформаційних автоматизованих системах Міністерства доходів та зборів України відомостей про складання акту перевірки позивача.

Суд також звертає увагу на приписи ч.1 ст. 71 КАС України, якою регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано до суду будь-яких доказів чи обґрунтованих пояснень щодо внесення відповідачем до інформаційної бази відхилень між показниками податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, самостійно задекларованих ТОВ "Філакас" у податкових деклараціях за період з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року та показниками податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року згідно з актом №6543/20-31-22-03-07/34955462 від 10.11.2014 року, також не вказано джерел, з яких позивачу стало відомо про внесення таких відхилень.

Із пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні, судом встановлено, що позивач лише припускає наявність внесення таких відхилень у АІС "Податковий блок", жодні докази наявності коригувань показників податкової звітності із податку на додану вартість відповідачем на підставі акту перевірки у позивача відсутні; представником позивача у обґрунтування заявлених позовних вимог наголошено виключно на тому, що саме на відповідача процесуальним законом покладено обов'язок доказування про відсутність таких коригувань (внесення відхилень) до АІС "Податковий блок".

Із урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що безпосереднє викладення відповідачем суб'єктивного оціночного судження, щодо наявності з боку позивача порушень податкового та іншого законодавства є правом податкового органу, внаслідок чого відсутнє порушення прав та інтересів позивача, які підлягають захисту в судовому порядку. Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку, проте, як вбачається із довідки №34/10/20-31-22-03-15 від 06.01.2015 року, згідно висновків, викладених у Акті, податкове повідомлення-рішення відповідачем не виносилось. Окремо суд зазначає, що вимоги платника податків про вилучення із автоматизованих інформаційних систем податкового органу відомостей щодо результатів роботи контролюючих органів та складених в зв'язку зі реалізацією свої безпосередніх функцій документів (у даному випадку - акт перевірки платника податків) є такими, що звернені на втручання у компетенцію контролюючого органу щодо здійснення покладених законодавцем на відповідача завдань.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). За приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Суд зазначає, що дії відповідача щодо проведення перевірки позивача та відображення у АІС "Податковий блок" результатів такої перевірки, вчинені на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 69-72, 86, 94, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Філакас" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання дій неправомірними - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову у повному обсязі виготовлено 26 січня 2015 року.

Суддя Котеньов О.Г.