Справа № 804/15747/14
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСерьогіної О.В.
при секретаріБурцевої Я.Е.
представників позивача Сиротюк О.В., Марченко А.В.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період що перевірявся ТОВ «НВФ Персона» на адресу позивача були фактично здійснені поставки товару за договором. Під час проведення перевірки позивач надав усі первинні документи: договір, податкові накладні та видаткові накладні, платіжні доручення, реєстр виданих та отриманих податкових накладних за перевіряємий період, товарно-транспортні накладні. ТОВ "Агрофірма Світанок" не порушувало спеціального режиму, тому що діяло відповідно до п.209.2 ст.209 Податкового кодексу України: сума ПДВ нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не було сплачено до бюджету та повністю залишилася в розпорядженні ТОВ "Агрофірма Світанок" для відшкодування сум ПДВ, які сплачувалися (нараховувалися) постачальнику на вартість вироблених факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит. Перевіряючими під час проведення перевірки не надано належної оцінки наявним первинним документам, а висновки акту перевірки позивача зроблені лише на підставі акту Кременчуцької ДПІ у Полтавській області від 11.07.2014 р. №605/16-03-22-02-12/38952837 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «НВФ Персона» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за січень 2014 року».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2014р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 15.10.2014р.
У судове засідання 15.10.2014р., 05.11.2014р., 01.12.2014р. відповідач не з'являвся, про розглд справи був повідомлений належним чином.
У судове засідання 17.12.2014р. з'явились представники позивача, які у судовому засіданні позов підтримали та просили суд задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача до суду не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. 17.12.2014 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про перенесення розгляду справи у зв'язку з неможливістю представника бути присутнім у залі судового засідання, жодних доказів на підтвердження поважності причин неприбуття у судове засідання не надав. Заперечень проти адміністративного позову, а також витребуваних ухвалою суду від 15.10.2014р. доказів по справі представник відповідача не надав.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
За наведених обставин суд вирішив розглянути справу за даною явкою сторін та наявними у справі доказами.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Зазначене податкове повідомлення-рішення винесено на підставі Акту від 28.08.14р. №3610/159/22-04-03-22-03/30824884 «Про результати позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Світанок" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «НВФ Персона» за період березень 2014р. та подальшої реалізації».
У вказаному акті зазначено, що перевіркою встановлено порушення ТОВ "Агрофірма Світанок" п.209.1 ст.209, п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI підприємству ТОВ "Агрофірма Світанок" буде застосовано штрафну санкцію.
Такі висновки зроблені Дніпродзержинською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі акту Кременчуцької ДПІ у Полтавській області від 11.07.2014 р. №605/16-03-22-02-12/38952837 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «НВФ Персона» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за січень 2014 року». Вказаним актом не підтверджено реальність господарських операцій ТОВ «НВФ Персона» у березні 2014 р. Фахівці податкової служби дійшли висновку, що ТОВ "Агрофірма Світанок" самостійно відмовилось від використання податкового кредиту у березні 2014 року отриманого від ТОВ «НВФ Персона» та в порушення п.209.1 ст.209, п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України без ведення фінансово-господарської діяльності перерахувало грошові кошти на спецрахунок ПДВ, що залишається у розпорядженні сільгоспвиробника.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно та розсудливо.
Судом встановлено, що 24.02.2014р. між ТОВ "Агрофірма Світанок" (Покупець) та ТОВ «НВФ Персона» (Продавець) було укладено договір поставки, у відповідності з яким Продавець зобов'язується поставити Покупцю товар (добриво - карбамід, амофос, нитроамофос NPK 16:16:16) у кількості згідно накладних на суму згідно накладних, а Покупець прийняти товар та оплатити його.
Отримання позивачем товару підтверджується наявним в матеріалах справи договором, податковими та видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, подорожніми листами, витягом з журналу довіреностей, свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, якими здійснювалось транспортування товару, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, платіжними документами (платіжними дорученнями), реєстром виданих та отриманих податкових накладних за березень 2014 р. на загальну суму 2217250,00 грн. у т.ч. ПДВ 369541, 66 грн.
Статтею 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
За змістом п. 78.1.1 ст. 78 документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється, зокрема, за наявності такої обставини, як те, що за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
У відповідності з п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Судом встановлено, що позапланова виїзна перевірка позивача була проведена на підставі наказу № 977 від 19.08.2014р. та направлень № 501, №502 від 20.08.2014р. Наказ та направлення були отримані головним бухгалтером підприємства 20.08.2014р.
Також зміст вказаного акту перевірки вказує на те, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є інформація, викладена в акті Кременчуцької ДПІ у Полтавській області від 11.07.2014р. №605/16-03-22-02-12/38952837 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «НВФ Персона» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за січень 2014 року».
Проте, п. 73.5. ст.73 Податкового кодексу України визначено, що з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.
У відповідності з п.4, п.6, Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року N1232, орган державної податкової служби (виконавець), який проводить зустрічну звірку, складає довідку за наявності інформації, для отримання якої надіслано запит органом державної податкової служби (ініціатором), та її документального підтвердження. У разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації орган державної податкової служби (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку. У разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку. За результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Матеріали зустрічної звірки надсилаються до органу державної податкової служби (ініціатора).
Аналіз наведених правових норм вказує на те, що зміст зустрічної звірки полягає в співставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів платника податків з даними первинних бухгалтерських та інших документів інших суб'єктів господарювання, за наслідками якого податковим органом складається довідка про зустрічну звірку.
При цьому згаданим Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок складання довідки або акту про неможливість проведення зустрічної звірки не передбачено.
Водночас, пунктом 4.4. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом ДПА України від 22.04.2011р. №236 визначено, що у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (додаток 3).
У зв'язку з викладеним, суд вважає за необхідне зазначити, що п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України визначено, що зустрічні звірки проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
При цьому зважаючи на те, що при складанні акту Кременчуцької ДПІ у Полтавській області від 11.07.2014р. №605/16-03-22-02-12/38952837 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «НВФ Персона» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за січень 2014 року» первинні документи взагалі не досліджувались, то висновки, викладені у цьому акті мають характер припущень.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Разом з тим, ст.61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому органи державної податкової служби України не позбавлені права та можливості вжити необхідних заходів у тому числі примусового характеру до порушника податкового законодавства - ТОВ «НВФ Персона» (анулювати реєстрацію платника ПДВ, донарахувати суму податку, звернутися до суду з позовом про скасування державної реєстрації тощо).
Чинним законодавством України не передбачено обов'язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов'язкових платежах. Це саме стосується і перевірки платником податків намірів контрагентів щодо сплати ними державі податків.
Факт відсутності ТОВ «НВФ Персона» за юридичною адресою не є підставою вважати, що воно не веде господарської діяльності, а угоди укладені з контрагентами є безтоварними.
Таким чином, обставини, наведені відповідачем у акті перевірки, є недостатніми для висновку про наявність підстав для того, щоб вважати, що операції з вказаним контрагентом позивача не спричиняють реального настання правових наслідків.
Відповідно до п.209.1 ст.209 Податкового кодексу України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.
Згідно з п.209.6 ст.209 Податкового кодексу України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.
Пунктом 209.2 ст.209 Податкового кодексу України передбачено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.
Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
З вищенаведених положень вбачається, що сільськогосподарське підприємство, яке обрало спеціальний режим оподаткування спрямовує суму податкового зобов'язання з ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету на спеціальний рахунок.
Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;
Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:
а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;
б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.
Керуючись вищенаведеними нормами, ТОВ "Агрофірма Світанок" уточнюючим розрахунком з ПДВ від 23.07.2014р. внесло коригування до податкової декларації з ПДВ за березень 2014 р., які полягають у зменшені податкового кредиту березня 2014р. на 369542 грн., що призвело до збільшення суми податкового зобов'язання, яка підлягає сплаті до бюджету на спеціальний рахунок на суму 369542 грн. та скеруванні податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 369542 грн. на спеціальний рахунок.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що ТОВ "Агрофірма Світанок" своїми діями не порушувало спеціального режиму, оскільки діяло відповідно до норм Податкового кодексу України - сума ПДВ у розмірі 369542 грн. нарахована товариством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг залишилась в розпорядженні ТОВ "Агрофірма Світанок" для відшкодування сум ПДВ, які сплачувалися (нараховувалися) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит.
Відповідно до п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору, платежу додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті, - тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів, платежів, що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги. Сплата штрафу не звільняє таких осіб від відповідальності за умисне ухилення від оподаткування.
З огляду на те, що порушень спеціального режиму ТОВ "Агрофірма Світанок" не встановлено, застосування до платника податків штрафних санкцій на підставі п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України суд вважає безпідставним.
Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач не довів правомірність винесення ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Данні документів наданих позивачем, які підтверджують проведення господарських операцій, не спростовані.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись ст.ст. 158 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2014 року.

Суддя О.В. Серьогіна